424 EDVARD WIBECK. 
skatt, »ollonegillet», till hvart 5:te svin. Af räkenskaperna för Västbo 
af år 1540 synes, att skatten då utgick med 1 pund ollonfläsk pr helt 
hemman. Den sista resten af skattläggningen på ollonbetet försvann i 
Sverige först år 1834. 
På samma gång, som ollonskogarna minskades, aftog ock betydel- 
sen af ollonbetet. Med 1807 års påbud om laga skifte på skogen var 
i själfva verket denna näringsgrens öde besegladt, om också svinbetning 
somligstädes i rätt betydande omfång förekommit långt senare. Numera 
kan ollonbetningen dock sägas ha helt upphört i både Östbo och Västbo 
härad: 
Någon direkt skada för bokskogen har ollonbetet säkerligen icke 
medfört. Det är tvärtom sannolikt, att svinens markberedningsarbete 
här varit till stor nytta för föryngringen.” Däremot kan man icke be- 
tvifla, att kronslutet i ollonskogarna i allmänhet hölls ganska glest i af- 
sikt att öka trädens fruktsättning. Ollonmarkerna torde därför ofta 
haft utseende af löfängar eller bärrismark med en mer eller mindre tät 
vegetation af stora bokar med yfviga kronor. Bestånd af denna typ 
förekomma ännu h. o. d. å undersökningsområdet, så t. ex. vid Hylte- 
näs i Gällaryd, i nordvästra delen af Källunda bokskog i Kärda, å 
Näset under Dannäs säteri samt flerstädes i de södra Västbosocknarna, 
framför allt vid Skubbhult i Femsjö. Såsom längre fram skall visas, 
har ett så beskaffadt bestånd stor benägenhet att öfvergå i vissa andra 
växtsamhällen. . Denna omgestaltning måste försiggått lättare i samma 
mån som den hjälp, hvilken svinens markberedning lämnat bokåter- 
växten, började att utebli. 
Om sålunda redan ollonbetet i sina konsekvenser kunde innebära vissa 
faror för bokskogen, var detta ännu mera fallet med gräsbetningen. De 
fördelar, som beståndets glesställning medförde för trädens fruktsättning, 
! På 1880-talet förekom i ringa utsträckning svinbete på bokskogen under Stengårds- 
hult i Kållerstads socken. Ännu hösten 1906 utsläpptes ett par svin på Näsets bokskog i 
Dannäs” socken. Då FRIDTJUF BERG i sin Lärobok i geografi för folkskolan (t. ex. 2:dra:' 
upplagan Sthlm 1899, sid. 46) ställer uppfödandet af svin å södra delen af det småländska 
höglandet i fortfarande samband med där befintliga ollonskogar, är detta emellertid en uppen- 
bar anakronism. 
? Markberedningens nytta uppfattades fullkomligt af C. B. TROZELIUS som anser att 
det »icke skulle wara orådeligt, om marken kring de gamla Frö-trän inhägnades, samt jor- 
den hackades lös: Swin och Mullvadar pläga och kunna göra godt gagn i detta mål — —>»' 
(C. B. Trozelius, »Stads-Majorens Anders Rosenstens Grundeliga undervisning om Skogens 
Skötsel ete.>» III uppl. Sthlm 1771 sid. 52 anm. 
Ang. svinens nytta och skada för bokskogen i Danmark hänvisas till följande arbeten: 
VAUPELL, C., De Danske Skove 1863, sid. 12; 
Vort Landbrug 1889, sid. 174; Landsmandsblade 1889, sid. 191; 
Tidsskrift for Skovbrug, Kjobenhavn 1891, sid. 153; 
» » Skovv&esen, 1894 A, sid. 15 och 18; 1903 A, sid. 129, 166 och 169; 
1904 A, sid. 46 och 43. 
"7 NS 
