ES ENPS NI EI 
BN NS RATÖR ln SE ae PR RR 
96 SKOGSVÅRDSSTYRELSERNAS BERÄTTELSER 1908. 
att kämpa mot stora naturliga svårigheter, hvarför hällmarkerna äfven 
med god skötsel ej kunna bringas till någon högre arkastning och, 
om de utsättas för skogssköfling, lätt nog kunna göras alldeles impro- 
duktiva. 
Äfven å Gotlands öfriga skogsmarker äro de naturliga betingel- 
serna för skogens trefnad mindre gynnsamma, dels genom det för hafs- 
vindarna exponerade läget, dels ock framförallt därigenom, att öns to- 
pografiska beskaffenhet förorsakar dåliga: dräneringsförhållanden, hvar- 
jämte föryngringen försvåras genom markens benägenhet för gräsväxt, 
genom : vårens och försommarens ringa nederbörd och genom det myckna 
kreatursbetet. 
Dessa förhållanden göra, att skogen är mera ömtålig, mera känslig 
för olika behandlingssätt än i allmänhet å fastlandet. Genom en ratio- 
nell skötsel skulle skogarna på stora områden, särskildt å sandjord och 
moränmark, kunna drifvas upp till stor produktionsförmåga; ty genom 
markens näringsrikedom och genom den höga relativa luftfuktigheten 
kan ett jämförelsevis stort antal trädindivider uppväxa per ytenhet, hvar- 
jämte genom uppdragande af slutna bestånd träden skulle kunna uppnå 
betydligt större höjd och bättre virkeskvalitet än för närvarande. 
Tallen är det härskande trädslaget. Den är i allmänhet kortväxt, 
starkt afsmalnande med dålig stamform och vidt utgrenad krona. Vir- 
ket är kärnfullt och kådrikt, på grund af hvilken egenskap det ger ett 
eftersökt material för sliperstillverkning. Granen, som hufvudsakligen 
förekommer på mellersta delen af ön, visar i allmänhet god tillväxt och 
bättre stamform, men angripes på grund af markens kalkhalt fort af 
röta och företer på vattensjuka marker ett tynande utseende. 
Skogsskötseln är å de enskilda skogarna föga tillgodosedd. Å ena 
sidan hafva genom en sparsamt skeende plockhuggning de flesta sko- 
garna utglesnats, utan att föryngringen i någon mån tillgodosetts, hvar- 
igenom marken småningom förvildats och blifvit mer eller mindre oemot- 
taglig för själfsådd, å andra sidan hafva de under senare åren allt van- 
ligare skogssköflingarna gjort stora områden improduktiva för en lång 
tid framåt. Dessa skogssköflingar togo särskildt stort omfång under ti- 
den närmast före den nya skogslagens ikraftträdande. 
Denna lag har, som naturligt är, ej mottagits välvilligt af en stor 
del skogsägare, hvilket dock i viss mån torde vara beroende på obe- 
kantskap med lagens innebörd och mening. Med tiden torde man dock 
mera allmänt komma till insikt om nödvändigheten och nyttan af en 
lag, som ej — genom att vara bunden vid en viss afverkningsdimension 
eller eljest — förorsakar en schablonmässig afverkning eller lägger band 
på skogshandteringens uppgift att vara en viktig gren af landthushåll- 
