VÄRMLANDS LÄNS LANDSTINGSOMRÅDE. 191 
eller af annat slag, som utförts sedan år 1905, ej varit stora nog för att 
kunna aflägsna någon del af de missförhållanden beträffande skogarnes 
tillstånd, styrelsen i 1905 samt äfven i 1906 års berättelser framhållit. 
De tvenne mest väsentliga förutsättningarna för en påtaglig förändring 
till det bättre i skogarnas tillstånd, en allmänt ökad kunskap om skogs- 
hushållning, som under längre tid fått göra sig gällande vid skogarnas 
skötsel, och en afsevärd utvidgning af järnvägsnätet för befrämjande af 
afsättningsmöjligheterna för småvirke och affall, hafva ännu ej tillkommit. 
I fråga om skogarnas skötsel har däremot någon förändring till det 
bättre kunnat spåras, i det att numera icke blott flertalet af de största 
skogsägarna handhafva sina skogar med omtanke, utan äfven rätt många 
mindre skogsägare börja i nämnvärd mån beakta skogsvårdens fordringar. 
Så många förhållanden motverka emellertid ännu en verkligt god skogs- 
skötsel å hemmansskogarna i allmänhet, att den närmaste tidens mål 
för skogsvårdssträfvandena måste inskränka sig till att söka få hemmans- 
ägarna i allmänhet att vid skogens handhafvande beakta skogsvårdens 
mest elementära kraf. 
- Skogsvården framställer tvenne hufvudanspråk till skogsägaren, det 
ena är fordran på hänsyn till skogens föryngring vid och. efter afverk- 
ningarna, och det andra är krafvet på, att den lifskraftiga skogens till- 
växtkraft skall i största möjliga mån utnyttjas genom ändamålsenliga 
afverkningssätt. 
Betydelsen af skogens föryngring torde numera beaktas af en syn- 
nerligen stor del af länets skogsägare. 
Fröträdsställningarna hafva mångenstädes haft och hafva fortfarande 
här och hvar motståndare, därför att granen i de flesta fall vid trakt- 
hyggesbruk är olämplig såsom fröträd på grund af sin mindre motstånds- 
kraft mot stormar efter fullständig friställning samt på grund af de i 
allmänhet goda värdena å trämasseved af gran. Tallåterväxten från 
fröträdsställningarna får sålunda rykte om sig att vara mindre värd. 
Men man ägnar icke vid bedömandet af förevarande återväxtfråga till- 
börlig uppmärksamhet åt de förhållandena, 
att granen producerar mera virke än tallen endast å verkligt god mark; 
att tallen producerar mera virke å sämre mark än granen; 
att granen på grund af sin förmåga att tåla skugga lätteligen själfsår 
sig och uppväxer under tallen, hvilket senare trädslag, om det in- 
kommit på en mark, som påtagligen bättre lämpar sig för gran, 
sålunda kan vid virkesgifvande gallringar efterhållas till fördel för 
den underväxande granen; 
att det alltid kan vara fördelaktigt att hafva tall i blandning med gran 
för att föröka den blifvande skogens stormfasthet; tallen står ju så 
