dte FE rn be 
TS 
FE SR 
+ BSR TV ESR SIE SN Sr (RI ST 
- . 
194 . SKOGSVÅRDSSTYRELSERNAS BERÄTTELSER 1908. 
växten, ingå ej i förestående kalkyl. Dessas återväxtarbeten återfinnas 
i tablåerna II och III. 
Samma fördelaktiga resultat synes framgå af en jämförelse mellan 
kalmarksarealerna i tablå IX och de totala ytvidder, som numera årligen 
skogsodlas i länet. I tablå IX angifna ytvidder innefatta, såsom förut 
nämnts, en areal mark i behof af skogsodling om c:a 1,925 hektar och 
den totala skogsodlade arealen under åren 1906, 07 och 08 (se tablåer 
IV i berättelserna för samma år) har i medeltal uppgått till 5,140 
hektar, i hvilken areal inbegripes en mindre del hjälpkulturer, men den 
ytvidd, dessa intaga, är likväl ej nog stor för att förrycka förutnämnda 
förhållande mellan skogsodlad och afverkad areal. Invändas kan, att 
sista årets afverkningar varit mindre omfattande än de närmast föregående 
årens, men så stor har minskningen för visso icke varit, att den kan 
tänkas inverka på resultatet af förevarande jämförelse. 
Påtagligt synes det sålunda vara, att länets kalmarksareal minskas. 
Någon utredning om den verkliga utsträckningen af äldre kalmarker har 
styrelsen ännu icke gjort, och det är därför icke möjligt att bedöma, 
huru stor denna minskning är, men högst troligt synes det emellertid 
vara, äfven om nuvarande anslutning till skogsodlingsarbetena förblir 
oförminskad, att afsevärd tid skall förgå, innan alla äldre refvor i 
skogsbestånden fyllts af växande plantskog. Härvid har man äfven att 
beakta, att trots det påtagliga nuvarande intresset för skogsodling hos 
ett jämförelsevis stort antal skogsägare, finnes ännu måhända ett större 
antal skogsägare, som icke ägna tillbörlig uppmärksamhet åt äldre kal- 
marker. Många äro icke heller i tillfälle därtill på grund af bristande 
resurser. 
Skogslagen har uträttat mycket godt genom den uppryckning till 
uppmärksamhet på återväxtförhållandena och det ofrånkomliga tvång till 
skogsodling af kalmarker, som den för med sig. 
Afverkningarnas beskaffenhet ur tillväxtsynpunkt lämnar ofantligt 
mycket öfrigt att önska på de flesta hemmansskogarna, men äfven ur 
tillväxtsynpunkt har dock någon om än jämförelsevis liten förbättring i 
afverkningssättet här och hvar inträdt. 
Blädning till viss minimidimension är det äldsta afverkningssättet 
inom länets större skogsområden. Detta förhållande är helt naturligt, 
då man betänker, att ett i praktiken mindre besvärligt sätt att särskilja, 
hvad som skall afverkas och hvad som skall stå kvar, näppeligen kan 
tänkas än dimensionsblädning, och att det tidigare icke varit fråga om 
att hushålla med skogen i samma mening som under senare tider samt 
att det alltifrån storafverkningarnas början på de flesta håll ej funnits 
och ännu ej finnes god afsättning för virke under vissa dimensioner. 
j ed 
