MG rn 
FT ST SET ANFER Sif pg GS 
244 SKOGSVÅRDSSTYRELSERNAS BERÄTTELSER 1908. 
upplåten: till virkeshandlande eller bolag har för det mesta kalafverkning 
förekommit utan: att fröträd kvarlämnats. Detta torde hufvudsakligen 
bero 'på att virkesköparna hellre underkasta sig skogsodling å af dem 
afverkade skogsmarker än att kvarlämna fröträd, som då afverknings- 
tiden är: begränsad till högst 5 år, skulle komma att återgå till mark- 
ägaren innan nöjaktig återväxt genom själfsådd från fröträden upp- 
kommit.» 
Skogsvårdskommitten i Gagnef säger att det spåras en liten. för- 
bättring i det en del skogsägare numera ej kalafverka, utan lämna en 
del träd kvar, som de anse vara fröträd, men äro dessa i många fall 
mycket svaga. Kommittén anför vidare: »Hvad sådd angår, börjar nog 
många inse nyttan däraf, men beklaga att ej något därmed kan uträttas, 
så länge får och särskildt getter få fritt beta på skogsmark; önskligt vore 
om något kunde göras däremot.» 
Skogsvårdskommitten i Norrbärke anser att hvad skogskultur och 
skogsvård beträffar synes intresset härför bland de mindre skogsägarna 
vara i stadigt framåtgående. 
Ur Grangärde skogsvårdskommaittes berättelse inhämtas, att det all- 
deles tydligt kunde iakttagas, att skogsägarne mer än förut börjat komma 
underfund med nödvändigheten af skogslagens föreskrifter, likasom om 
nyttan af densammas efterlefnad, så att numera planlös kalafverkning 
icke i så hög grad som förut förekommer, utan någorlunda förståndig 
gallring börjar användas. Öfverafverkning af skogarna är nog tyvärr 
fortfarande mycket vanlig, men något bättre än förut sörjes dock för 
att icke genom densamma skogens återväxt riskeras. 
Skogsvårdskommaitten i Bjursås meddelar att numera har lagen och 
dels en stigande upplysning haft till följd att det åtminstone i regel vid 
afverkningarna sörjes för återväxten. ; 
Skogsvårdskommitten i Leksand meddelar, att »af inom Koppar- 
bergs län befintliga skogar, torde de som tillhöra Leksand vara att anse 
bland de mest sköflade. Minst hälften däraf har på längre eller kortare 
tid varit försåld med full afverkningsrätt. Då inom Leksand flera byar 
och fäbolag haft sina skogar oskiftade och dessa vanligen försålts ge- 
mensamt (merendels på femtio år) har på 'så sätt arealer af flera tusen 
tunnland afverkats utan att några fröträd kvarlämnats. 
Härigenom har å större delen af de afverkade skogsmarkerna all 
återväxt omöjliggjorts för våra värdefullare trädslag, men i stället läm- 
nats fritt för ljung, asp och björk, hvilka å många ställen vunnit mycket. 
stora insteg. Sköflingen torde utan tvifvel hafva nått sin höjdpunkt år 
1904, då allt som stod i bolagens och enskilda skogshandlares förmåga. 
gjordes för att få skogen afverkad innan skogslagen trädde i kraft.» 
