246 "SKOGSVÅRDSSTYRELSERNAS BERÄTTELSER 1908. 
För dessa för Dalarna säregna förhållanden redogör länets förste 
landtmätare i en med tillmötesgående lämnad kort beskrifning, som här 
nedan återgifves. ; 
Denna beskrifning gäller det egentliga Dalarna eller mellersta och 
norra Kopparbergs län. I Södra Dalarna och i den s. k. Bergslagen 
äro förhållandena helt olika och i det närmaste jämförliga med hvad 
som är förhållandet i angränsande län. 
Förste landtmätaren yttrar: 
»Det torde näppeligen finnas någon med äfven den ytligaste känne- ' 
dom om Dalarna, som icke åtminstone hört dess »säregna förhållanden» 
omtalas, men jämförelsevis få torde de vara, som hafva en mera in- 
gående kännedom om, hvarifrån dessa »säregna förhållanden» leda sitt 
ursprung, och hvari de ytterst bestå. 
Befolkningens karaktär, väl bekant genom historien, synes hafva 
bidragit till framtvingandet af de särskilda undantagslagar för jordregle- 
ringen, som tillkommit uteslutande för detta län och som här skapat 
de säregna förhållanden, hvarom här är fråga. När i början af 1800- 
talet enskiftet och sedermera laga skiftet med ganska omild hand regle- 
rade jordförbållandena i stora delar af riket och därigenom beredde 
möjlighet för särskildt det rationellare jordbruk, som därefter utvecklat 
sig, ansågos förmodligen dessa radikala åtgärder icke tillrådliga för Da- 
larna, dels på grund af landets natur men dels och väsentligast på 
grund af folkets karaktär, och så tillkommo undantagslagarna. De för- 
nämsta af dessa äro kungl. brefvet till kommerskollegium den 17 augusti 
1804 angående storskiften och strömrensningar i Kopparbergs län samt 
kungl. kungörelsen den 18 februari 1859 om förändrade föreskrifter i 
afseende å besutenhets- och storskiftesväsendet i länet. Den med dessa 
författningar afsedda form för jordregleringen var väsentligen mycket 
mildare än den förstnämnda, i det att ägornas sammandragning i minsta 
möjliga antal skiften med utflyttningar m. m. icke var så strängt genom- 
förd, men ändå saknades icke tillfällen, då militär måste beordras för 
att upprätthålla ordningen vid förrättningarna. 
Med stöd väsentligast af förenämnda tvenne författningar verkställ- 
des, delvis med bidrag af statsmedel, storskiftena och afvittringarna inom 
Dala-socknarna under nedannämnda år: Nås 1804—1807, Floda 1806— 
1812, Bjursås 1807—1810, Gustafs (endast inägorna) 1810—1816, Gag- 
BREF kagL TSG RA 1814—1825, Äppelbo 1816—1823, Järna 1817— 
1849, Torsång (endast inägorna) 1818—1828, Äppelbo 1852—1859, Lek- 
sand och Siljansnäs 1819—1829, Ore 1824—1844, Säter 1820—1845, 
Stora Tuna och Silfberg, inägorna, 1824—1848, skogsmarken 1866— 
1867, Rättvik och Boda 1828—1839, Vika (endast skattejorden) 1829 
