EEREISESS 
re 
FETESKVIET RISPEP I AROEVN TIP SAFE TIPSEN? PEN, 7 
Staten fordrar af sina skogstjänstemän hufvudsakligen ordnande af 
och tillsyn vid rena skogsvårdsarbeten. De arbeten, som afse skogsalstrens 
tillvaratagande, transport och förädling, öfverlämnas åt den enskilda före- 
tagsamheten. 
Den enskilda skogsförvaltningen inrymmer däremot i de flesta fall, 
där egna förvaltande tjänstemän finnas, icke endast den rena skogsvården 
utan äfven de mångskiftande och praktisk duglighet hos arbetsledaren 
kräfvande rent tekniska arbeten, som nyss antydts. Den nödiga konti- 
nuiteten i skötseln af detta mer invecklade förvaltningsmaskineri tillvara- 
tages bäst genom att tjänstemännen arbeta sig upp från biträdande till 
ledande befattningar, då de vid beklädandet af de senare komma att be- 
sitta tillräcklig erfarenhet i de olika förvaltningsgrenarna och den detalj- 
kännedom, utan hvilken säkerheten i ledningen brister. Det är också na- 
turligt, att skogsägaren vid besättandet af de ledande posterna vill i före- 
gående praktisk verksamhet se ådagalagd duglighet för en sådan anställ- 
ning. 
Staten anställer sina skogstjänstemän efter en skolutbildning, som i 
jämväl praktiskt afseende ungefär motsvarar de fordringar, som statens 
skogsförvaltning kräfver. De erhålla också redan frän början en relativt 
ledande ställning. Nödiga kvalifikationer äga de genom aflagda examina, 
men dessa högre examina måste staten också ovillkorligen fordra som 
garanti för dugligheten hos den, som inträder i tjänstemannakåren, och 
där har sitt så godt som gifna avancement. 
En sådan fordran på högre examina behöfver ej den enskilda arbets- 
gifvaren uppställa, emedan han låter det praktiska lifvet utgallra förmå- 
gorna. Det är en statslig angelägenhet att de personer, som inträda i 
den enskilda skogsförvaltningen, besitta en tillräcklig teoretisk fackutbild- 
ning i det rent forstliga för att den skall vara garanti så långt som möj- 
ligt för att under deras verksamhet de strängt forstliga synpunkter, som 
böra vara riktlinjer äfven för den enskilda skogshandteringen, ej få stå till- 
baka för andra affärsmotiv, men deras arbetsgifvare välja sina tjänstemän 
fritt, därvid seende till deras föregående prestanda i såväl teoretisk skol- 
utbildning som själfutbildning i teori och praktik och behöfva sålunda ej 
den stränga examensgaranti, som är en nödvändighet för staten. En så- 
dan obligatorisk högre examensgaranti vore för den enskilde skogsägaren 
särdeles obekväm, enär personer med större teoretisk skolutbildning och 
därmed följande högre lefnadsålder vid inträdet i praktisk verksamhet 
naturligtvis ej gärna vilja ställa sig i den mer undanskymda och sålunda 
ekonomiskt mindre gifvande ställning, med hvilkem såsom ofvan fram- 
hållits den enskilde skogstjänstemannen bör börja sin bana för att under 
praktisk utveckling arbeta sig fram. 
Härmed har antydts de skilda omständigheter, hvilka böra såsom 
grundläggande beaktas vid det ändamålsenliga ordnandet af den under- 
