-- 
/ 
visning, som afser utbildandet af skogsförvaltningspersonal. Dessa om- 
ständigheter äro så väsentligt olika i hvad staten och enskilda skogsägare 
angår, att de synas oss med nödvändighet tala för särskiljandet i olika 
kurser vid utbildandet af skogsmän för statens och för enskildas skogs- 
förvaltning, hvarigenom de olika behofven bättre kunna tillgodoses. Än- 
damålsenligheten är i båda fallen lika viktig och bägge parterna måste ha 
anspråk på att bli tillgodosedda med samma hänsyn härtill. Erfarenheten 
har också visat, att en sådan anordning är lämplig. 
Vid denna berättigade olikhet i krafvet på examensgarantier bör fästas 
afseende såväl när det gäller kursens egen anordning som uppställandet 
af fordringar på förkunskaper till densamma. 
Hvilka fordringar på den praktiska skogsförvaltaren är det då, som 
genom undervisningen i den forstliga utbilkaldasaes ten skola fyllas? 
Som svar härpå tillåta vi oss citera ett uttalande från skogsvårdsföreningens 
diskussionsafton den 5 sistlidne november: >»Vi äro alla ense om att den 
praktiska skogsförvaltaren behöfver en viss grad af teoretisk fackutbild- 
ning. Först och främst tillräcklig för att han skall kunna tillgodogöra 
sig de rön och förstå att tillämpa de metoder, som vetenskapligt göras 
och anvisas för den rationella skogshushållningen och för att ha förstånd 
om och intresse för nödvändigheten och nyttan af vetenskaplig medverkan. 
Han skall kunna för de skogar han förvaltar nyttiggöra vetenskapens 
landvinningar inom skogshushållningen. Detta är ett oeftergifligt villkor. 
Men detta mål — som ej fordrar, att han själf skall vara vetenskapsman 
— kan nås med en kortare lärokurs, än den föreslagna skogshögskolans 
och med realskoleexamens förkunskaper» Sina insikter och sin färdighet 
i det rent praktiska skall han hufvudsakligen förvärfva sig i praktisk verk- 
samhet och det bör för inträde vid lärokursen fordras, att eleven redan 
skall besitta så stor praktisk erfarenhet, som behöfves för att kunna på 
ett för hans senare verksamhet fruktbringande sätt tillgodogöra sig den 
teoretiska undervisningen. 
Dessa grundprinciper äro tillämpade vid den s. k. lägre kursen vid 
Kungl. skogsinstitutet. Fast denna kurs i flera afseenden är i behof af 
reformer, anse vi sålunda, att en fullt riktig tanke legat till grund för 
densamma, hvilken tanke vid förslaget om kursens anordnande äfven vann 
statsmakternas fulla erkännande. 
Denna lärokurs har nu varit verksam i femton år och därifrån ha ut- 
gått 113 elever, af hvilka alla — bortsedt från ett par, som bytt om lefnads- 
bana samt några, som på senare åren vunnit anställning hos skogsvårdssty- 
relser — tagits i anspråk vid den enskilda skogsförvaltningen. Af de svar, 
som på de sakkunniges utsända frågor ingått, visar sig, att de enskilda skogs- 
ägarne fortfarande anse sig ha behof af ett mycket större antal personer från 
lägre kursen än från den högre. Häraf torde framgå, att de s. k. lägre kur- 
sarne i sin verksamhet motsvarat det förtroende, med hvilket de mötts. 
De privata 
skogstjänste- 
männens ut- 
bildning. 
