AE mm pa : ' 
tt EE FERNEENESORIE PR ER 
= 
för utbildandet af statstjänstemän och så väl obehöflig som skadlig för den 
enskilda skogsvården. 
I hvad han anfört rörande utbildande af en särskild mellanklass mellan 
jägmästare och kronojägare hafva de fleste, som yttrat sig i frågan instämt, 
och då de sakkunniges majoritet själf mer i förbigående framkastat denna 
tanke, men vid uppgörandet af förslag till elevantal, bostadsbyggnadernas 
storlek m. m. endast räknat med den enskilda skogsägarens behof, så synes 
i detta fall enighet uppnådd. 
Hvad däremot beträffar reservantens yttrande rörande kursens obehöf- 
lighet för den enskilda skogsägaren, så tillåta vi oss först hänvisa till hvad 
som däremot i hufvudsak anförts i inledningen härofvan. 
Vidare anse vi, att de tvenne premisser, på hvilka reservantens slut- 
satser hvila, äro felaktiga. Dessa äro: 
1:o. att de högskolebildade, som enligt reservantens 
förslag skulle ersätta de från lägre kursen utgångna, skul- 
le bättre än de senare fylla de platser, som dessa nu er: 
hålla. 
2:0. att dessa platser skulle antagas af högskolebil- 
dade personer och äfven af de enskilda skogsägarne be- 
sättas med sådana. 
Rörande dessa förutsättningar hänvisa vi till hvad jägmästare Wilhelm 
Ekman, under åren 1901—1908 lärare vid skogsinstitutet, yttrar i denna 
sak i skrifvelse till Kungl. Domänstyrelsen. 
Han anför bland annat följande: 
Den s. k. lägre kursen vid Kungl. Skogsinstitutet har under de få år, 
den funnits, blifvit betydligt uppmärksammad bland såväl de personer, för 
hvilka den närmast varit afsedd, som äfven bland de enskilda skogsägarne. 
Härom vittna de talrika ansökningarna för inträde vid kursen, som år från 
år varit i stigande, äfvensom de förfrågningar, som från skogsägarne hvarje 
år inkomma för anställande af skogsförvaltare eller snarare deras biträden, 
skogsmätare, taxatorer, skogsbiträden o. s. v. Ett bevis för sanningen af 
detta påstående ligger däri, att, såvidt jag vet, ingen af alla de utexamine- 
rade nu saknar anställning. 
Att den lägre kursen fortfarande behöfves för fyllande af de enskilda 
skogarnas kraf på distriktsförvaltare, tror jag mig i det följande kunna 
påvisa. 
Den hufvudsakliga sysslan ligger hos statens skogshushållare i stämp- 
ling, kulturer, expedition och dylikt. De unga män, som danas i högre 
kursen, utbildas just med tanke härpå, och man måste erkänna, att många 
unga jägmästare skött tillfälliga vikariat strax efter det de utexaminerats 
från skogsinstitutet på ett förtjänstfullt sätt. Så blefve dock i regeln icke 
förhållandet, om de omedelbart skulle sättas i spetsen för en enskild skogs- 
förvaltning. Till den enskilda tjänsten, som är mera mångskiftande än 
