10 SENSATIONSORGANERNA. 



enda art äro de förkrympta eller rudimentära, såsom vi liafVa 

 sett att förhållandet är hos en del af de däggdjur, som lefva 

 i jordhålor, eller hos många bland dem, som ega flygförmågan. 

 Synapparaten har äfven en mera komplicerad byggnad och vi- 

 sar föröfrigt åtskilliga delar, som icke återfinnas hos dägg- 

 djuren. Den främre delen af ögat är mycket konvex tillfölje 

 af den starkt hvälfda hornhinnan, och omgifves ringformigt 

 bakåt af små broskartade skifvor eller benartade tjäll, hvilka 

 understödja senhinnan. Hos ugglorna är denna 



Fig. 6. . . ' , , _-r • 1 • 



rnig isynnerhet ganska utmärkt. Uti det inre 

 af ögat finnes hos foglarna ett egendomligt or- 

 gan, som sträcker sig från synnerven emot kri- 

 stallinsen, och har utseendet af en kam eller en 

 i tvärveck lagd fall. Dess funktion känner man 

 ännu icke med visshet; men emedan det är ge- 

 nointrängdt och svärtadt af ett starkt pigment, 



ögat af en örn : v, j i 1 1 • • 1 1 



hornhinnan; —s. «•, sa har iiiau trott, att det skulle tjena till att 



lienlameller 1 sen- . i . i i i- t-> -n n 



hinnan; — !, kristall- absorbera dct blandande ljuset. Pupillen ar all- 



liusen; — o, syuner- . i i • n • • 



ven; — p, kammen, tid ruud, ocfi rcgu uagshinnan eller iris, som till 

 färgen är ganska olika, har en stor förmåga att 

 draga sig tillsammans. Utom de 2:ne vanliga, horisontalt 

 ställda ögonlocken, hafva äfven foglarna ett 3:dje vertikalt, 

 den så kallade hlinkhinnan . Denna kan dragas utöfver hela 

 främre ytan af ögat och är nästan genomskinlig, sa att den, 

 pä samma gäng som den skyddar ögat mot yttre inflytelser, 

 äfven släpper igenom ljuset. Tårkörtlar finnas hos alla foglar. 

 Foglarnas synförmåga är i allmänhet mycket mera ut- 

 vecklad än däggdjurens. Mänga foglar kunna till och med se 

 ganska tydligt pa ofantligt langa afstånd. Det är isynnerhet 

 rofl^oglarna, som i hög grad ega denna förmåga. Man ser dem 

 ofta sväfva i luften till en sådan höjd, att de, ehuru af en 

 ganska ansenlig kroppsstorlek, knappast af oss kunna skönjas 

 annat än såsom små punkter, och likväl kunna de med nog- 

 grannhet iakttaga de små djuren, som röra sig på marken och 

 tjena dem till föda. Da de märka ett sådant byte nedstörta 

 de ofta med pilens snabbhet och med den största säkerhet 

 från den svindlande höjden, och förfela sällan sitt mål. Samma 



