, RÖRELSEORGANERNA. 15 



emedan näbben hos dem utgör det enda griporganet, livarmed 

 de från marken eller från ett djupt vatten kunna upphemta sin 

 föda. Det minsta antalet halskotor är 9, det vanliga 10 — 15, 

 stundom öfver 20. Alla äro de mycket rörliga, sinsemellan för- 

 enade genom verkliga ledgångar och så ställde intill hvarandra, 

 att hela halsen får en mer eller mindre S-formig bcijning. 



Bröstkotor I ut äro nära nog hos alla foglar, som ega flyg- 

 förmågan, sinsemellan fast förenade, hvarigenom den del af 

 skelettet, som uppbär refbenen och gifver stöd åt vingarna, 

 kommit att erhålla en för detta ändamål behöflig fasthet och 

 styrka. De äro af ett minilre antal än halskotorna, vanligen 

 från 6 — 10. De äro äfven kortare än dessa, men deras tagg- 

 utskott äro långa och bilda tillsammans en kam längs efter 

 ryggen. 



l.iliid- och korsk-otor)ia äro i de flesta fall sinsemellan 

 sammanvuxna till ett ben. Till antalet äro dessa kotor från 

 10 — 14, men de äro svåra att särskilja. 



Scajis- och sfjertkotorna , som äro 5 — 7 — 9 och tjena till 

 fäste för stjertfjädrarna, utgöras deremot af små, rörliga och 

 med starka tvärutskott försedda kotor. Den sista af dessa, 

 det s. k. ändbenet^ på hvilket flertalet af de muskler sitta, 

 som röra stjertpennorna, är merändels längre än de öfriga och 

 från sidorna hoptryckt. 



licfbeven hos foglarna förete, jemförda med däggdjurens 

 (se 1. sid. 30), flera väsendtliga olikheter. De äro nemligen 

 rörligt förbundna icke blott med bröstbenet, utan äfven med 

 bröstkotorna, och det broskstycke, som hos däggdjuren förena 

 refbenen med bröstbenen, utgöres i stället hos foglarna af 

 tunna, i båda ändar ledade ben. Dessutom hafva, med undan- 

 tag af det första och sista, hvardera af foglarnas refben ett 

 bakåt riktadt sidoiiti^kott, som stödjer på det följande refbenet, 

 hvarigenom hela bröstkorgen får en större fasthet och stadga. 



Af alla bålens ben är dock bröstlxntft, genom sin egen- 

 domliga bildning, mest utmärkt. Det är hos foglarna afsedt 

 att utgöra fästet för de kraftiga flygmusklerna och har af 

 denna anledning erhållit en utomordentlig utveckling. Det bil- 

 dar en stor, konvex sköld, som betäcker hela främre delen af 



