18 



RORELSEORGANERNA. 



benet och strålbenet. — c) Handlofvens ben, som blott äro 

 tvenne. ■ — d) Mellanhandens ben, som äfven äro tvenne, tem- 

 ligen långsträckta, men i båda ändar hopvuxna, så att de der- 

 igenom egentligen blott bilda ett enda, med ett hål eller längs- 

 gående springa försedt ben. På utsidan vid basen af detta 

 ben finnes en liten rudimentär tumme, och i dess främre ända 

 äro vanligen 2 fingrar fastade, af hvilka det ena, motsvarande 

 lå7igjingret, är sammansatt af 2 eller 3 leder, det andra, mot- 

 svarande lillfingret. blott består af en enda liten led. Handens 

 ben, som vanligen äro långa och sinsemellan fast förenade, 

 uppbära, såsom nämndt är, vingens smällpennor. 



- Då foglarna hvila och vingen lägges tillsammans längs si- 

 dorna af kroppen, komma dess särskilda ben att ligga i zig- 

 zag bredvid hvarandra. Sålunda sträcker sig öfverarmen bakåt 

 längsutmed ryggraden, underarmen framåt och handen åter 

 bakåt. Se fig. 11. 



På de bakre exiremiteteyma eller henen har man att märka 

 följande hufvuddelar: 



1) Bäckenet, som består af 3 par ben: höftbenen, sittbenen och 

 bli/gdbenen, hvilka hafva en temligen stark utveckling och äro 

 sammanvuxna med kors- och ländkotorna, 

 så att de med dem bilda ett stycke. Höft- 

 benen och blygdbenen äro långa och smala, 

 men sittbenen deremot korta och breda. 



2) De öfriga benen äro: a) Lårbenet, 

 som är temligen kort och rakt samt fästadt 

 vid bäckenet. — b) Underbenet, hvilket, lik- 

 som hos däggdjuren, består af skenbenet, 

 vadbenet och knäskålen. Men vadbenet är 

 dock icke fullt utveckladt, utan endast ru- 

 dementärt, bestående af ett smalt benstycke, 

 fästadt på utsidan af skenbenet. — c) Vrist- 

 Bcckenet hos m hans- ben fiunas egentligcu icke hos foglarna. — 



fogel : il, höftbenet; — ix -.^ ,, ■ i ni" 



1». sittbenet ;— p, blygd- d) Mellaujoten utgores deremot ar ett långt 

 ben, som vid sin framända har 3 ledknap- 

 par, mot hvilka de 3 framtårna leda, och dessutom vid den 



Fig. 12 



