FORTPLANTNING OCH UTVECKLING. 3o 



Den venstra äggstocken, som, då äggen blifvit i viss män ut- 

 A^ecklade, har en drufklaslik skapnad, ligger under lefvern fram- 

 för njurarna. — 2) Äggledaren är ganska lång och bugtig,, och 

 dess öfre ända har en trattformig utvidgning, försedd med en 

 aflång öppning, i hvilken det frän äggstocken liisgjorda, mogna 

 ägget upptages. Insidan af äggledaren är försedd med veck eller 

 lagd uti längsgående valkar och rynkor samt besatt med en stor 

 mängd körtlar, hvilka afsöndra ägghvita, som, under det att 

 ägget passerar äggledaren, afsätter sig lagervis omkring gulan. 

 Nära kloaken har äggledaren en utvidgning, hvars inre väggar 

 äfven äro besatta med en stor mängd körtlar. Dessa afsöndra 

 det kalkämne, som bildar äggskalet. Slutligen utmynnar ägg- 

 ledaren i kloaken. 



1. Af hvad som nu blifvit yttnidt angiiende foglanias fort- 

 plantningsorganer, kan man liitt tiiiua. att det i de tlesta fall bör 

 vara ganska svårt, om icke alldeles omöjligt, att endast efter eu 

 yttre undersukuiug af dessa organer bestämma af hvilket kön eu 

 gifveu fogel är. Men om man däremot fäster sin uppmärksamhet 

 pä andra för foglarna egendomliga förhållanden, så blifver en sådan 

 liestämning mången gång ganska lätt. Hos inga andra vertebrerade 

 djur är könsskilnaden så tydligt utpräglad i det yttre, som hos 

 foglarna. Man finner nembgen ganska ofta hos de särskilda könen 

 en helt olika färgteckning, synnerligen under fortplantningstiden, 

 dii hannarna raerändels hafva en mera prydlig fjäderklädnad iin ho- 

 norna. Oftast äro hannarna lika stora som honorna, eller större, 

 men någon gång, såsom t. ex. hos roffoglarna, äro dereinot honorna 

 störst och starkast. Slutligen må vi äfven här anmärka, att vissa 

 foglar under fortplantningstiden erhålla egendomliga prydnader af 

 fjädrar, hudförlängningar och dylikt, som honorna deremot antingen 

 helt och hållet sakna eller blott hafva antydda. 



Bastarder ibland de vilda foglarna äro sällsynta och uppstå i 

 detta tillstånd endast när det ena könet af en art, af en eller annan 

 orsak, icke tinnes i tillräckligt antal, t. ex. bland vara skogs- 

 höns. I tama tillståndet äro deremot bastarder ganska vanliga. 



Foglarnas fortplantning och utveckling. 



De flesta foglar lefva i engifte eller monogami, d. v. s. 

 parvis under fortplantningstiden; endast några få, såsom t. ex. 

 vissa ibland hönsfoglarna, lefva i månggifte eller polygami, sa 



ZooL 2. Foglar. '' 



