•46 OFRICxA LEFNADSVANOR M. M. 



före har torsynen nedlagt lios dem en drift, som oemotstånd- 

 ligt manar dem att ila till ett blidare luftstreck, da de för 

 köld och svält icke längre kunna stanna qvar i norden. Man 

 har visserligen funnit, att denna inneboende naturdrift i viss mån 

 äfven gjort sig gällande hos sädana foglar, som hallas i bur och så- 

 ledes hvarken sakna värme eller föda. Men om man pä grund 

 deraf måste antaga, att foglarnas flyttningar närmast är beroende 

 af en blind naturdrift, sa får man likväl icke derutaf draga den 

 slutsatsen, att de yttre förhållanden, i hvilka foglarna befinna 

 sig, sakna allt inflytande på frammanandet af det behof att 

 ombyta vistelsort, som de erfara. Ty, om än åtskilliga un- 

 dantag gifvas, så skall man dock i allmänhet finna, att flytt- 

 ningen står i ett visst beroende af de atmosferiska förhallan- 

 derna, och att den påskyndas eller flirdröjes alltefter som den 

 kalla årstiden kommer tidigare eller sednare. Af vinterkölden 

 drifvas simfoglarna i den högre norden till sydligare hafstrak- 

 ter, oaktadt de vid sina häckorter skulle kunna finna närings- 

 medel i riklig mängd. Af vinterkölden uppstår stor brist pä 

 födoämnen, synnerligen för en mängd insektätande sitt- och 

 springfoglar, och då dessa, tillfölje deraf, flytta bort, måste 

 äfven de roff^oglar, som till stor del lifnära sig på deras be- 

 kostnad, vara dem följaktiga. Många insektätande foglar stanna 

 visserligen qvar här i norden hela vintern; men dessa hafva 

 då antingen blifvit utrustade med sa starka näbbar, att de 

 kunna hacka hål i barken och veden af sjukliga trädstammar, 

 för att bortplocka puppor, larver och fuUbildade öfvervintrade 

 insekter, eller också fått förmågan att uppsöka insekter under 

 vindfällen, ris, lafvar och mossa, eller slutligen att om hösten och 

 vintern kunna utbyta denna föda mot bär och frön. De bort- 

 flyttande insektätande småfoglarna besitta i allmänhet icke någon 

 af dessa egenskaper, utan kunna vanligen blott i flygten eller 

 på blad och blommor fånga sitt byte. De måste således, för 

 att ej dö af hunger, en tid af året lemna sitt fädernesland för 

 att under ett blidare luftstreck, der insekterna fortfarande äro 

 uti en liflig verksamhet, söka sitt uppehälle. 



Tidpunkten för flyttfoglarnas afresa om hösten är för 

 hvarje art temligen noga bestämd, med ett spelrum af endast 



