ÖFRIGA LKFNADSVANOK M. M. 49 



eller vester. Således måste de siberiska foglarna draga ett 

 långt stycke mot öster eller vester innan de antingen öfver 

 Japan eller Persien kunna iippna det mildare vinterklimatet. 

 Genom Europa gå isynnerhet trenne hufvudvägar tur Hyttfogel- 

 sträcket, nemligen: 1) Från Ishafvet längs Norriges, Jutlands 

 och Hollands kuster för många strandfoglar. — 2) OtVer det 

 nordeuropeiska låglandet, frän Skåne och Danmark genom Tysk- 

 land och Frankrike samt vidare derifrån antingen genom Lan- 

 guedocs dalsträckning eller längs med Rhen- och Rhonedalen 

 till Medelhafvet, t. ex. för många vadare, vildgäss, lärkor, sta- 

 rar o. s. v. Här öfvervintra några, medan andra begifva sig 

 (ifver till Afrika, der en och annan fortsätter färden t. o. m. 

 ända till Senegal och Goda Hoppsudden. — 3) Längs utmed 

 de stora osteuropeiska floderna; först ned till Öder, Weichsel 

 eller Donau, derefter genom Donauflod-distriktet eller Dniper, 

 Don och Wolga till Svarta och Kaspiska Hafvet, hvarest 

 några qvarstanna, medan andra gå vidare åt Indien. Denna 

 väg följes isynnerhet af några vadare och simfoglar. Af de 

 grönländska flyttfoglarna följa några den amerikanska riktnhi- 

 gen mot sydvest, andra den europeiska öfver Island och Skan- 

 dinavien till Nordafrika, således först mot öster och sydost, 

 sedan mot söder och sydvest. 



I de sydliga trakter, der foglarna öfvervintra, bekymra de 

 sig icke om någonting annat än att förskaffa sig sitt uppe- 

 hälle. Vid vårens annalkande, sedan de aflagt förra arets fjä- 

 derklädnad och erhållit sin nya vårdrägt, vaknar fortplant- 

 ningsdriften och de begifva sig då på väg äter till sina gamla 

 häckplatser, der de nu kunna tinna tillräckligt med födo- 

 ämnen. Hemresan sker äfven på bestämda tider, med ett spel- 

 ram af blott några få dagar, men den sker i omvänd ordning 

 mot bortresan, så att de foglar, som sist lemnade vara landa- 

 mären, först återkomma. Ju längre mot norden foglarna hafva 

 sina häckplatser, desto förr lemna de desamma om hösten och 

 desto sednare återvända de dit om våren. De högnordiska 

 foglarna flytta dock i allmänhet icke så långt ät söder, som 

 de, hvilka häcka sydligare, utan qvarstanna stundom, såsom 

 förhållandet är med vissa vadare och simfoglar, till och 



Zool. II. Foglar. ^ 



