ÖFRIGA LEFNADSVANOR M. M. 55 



att uteslutande lefva på vattnet och deruti hemta sin föda, 

 såväl i nämnde hänseende som i afseende på hela sin öfriga 

 organisation, fullkomligt blifvit danade för ett dylikt lefnads- 

 sätt. Deras kropp är nedtryckt, fötterna sitta mer eller min- 

 dre långt bakåt, tarsen är ofta sammantryckt från sidan, för 

 att ej göra alltför starkt motstånd då foten dragés tillbaka under 

 simningen, och hela fjäderklädnaden är ytterst tät, fast och 

 dunrik samt skyddad af den feta, oljaktiga vätska, med hvil- 

 ken fogeln, såsom vi redan (sid. 2) omnämnt, öfversmetar 

 densamma. 



Afven simningen, liksom gången och flygten, sker hos de 

 särskilda fogelslagen- på olika sätt, hvarigenom de komma att 

 förflytta sig i vattnet med större eller mindre färdighet. Hos 

 dykänderna och en del af de gumpfotade foglarna synes denna 

 förmåga vara mest utbildad, da deremot de måsartade vatten- 

 foglarna i allmänhet simma temligen dåligt. 



Många foglar hafva äfven förmågan att dyka, och med 

 afseende på det olika sätt, hvarpå dykningen sker, har man 

 indelat dem i trenne slag, nemligen: a) JJalfdi/kare, som blott 

 neddyka med hufvudet och halsen, i det att de intaga en lod- 

 rätt ställning i vattnet, hållande jemnvigt med fötterna. An- 

 damålet med denna dykning är, att från botten på grunda 

 ställen upphemta födan. Då de sakna flygförmågan *), kunna 

 de dock neddyka helt och hållet under vattenytan, hvilket 

 de stundom äfven annars göra, om de komma i någon plöts- 

 lig fara. Änder och gäss äro exempel härpå. — b) Shndy- 

 kare, som ega förmågan att simmande uppehålla sig flera mi- 

 nuter under vattnet. Många af dessa foglar kunna dyka ned 

 till ett djup af ända till 30 a 40 famnar, och genom vattnet 

 förfölja och fånga hvarjehanda fiskar. De hafva korta vingar, 

 med hvilka de äfven hjelpa till vid simningen. Exempel härpå 

 äro dykänderna, doppingarna, lommarna med flera. — c) Stört- 

 dykare, som icke ega förmågan att neddyka ifrån sjelfva vat- 

 tenytan, utan störta sig ned ur luften på det byte, som de 

 fått sigte på i vattnet samt uppkomma åter genast till vatten- 



*) Såsom ungar eller under ruggningstiden. 



