58 ÖFRIGA LEFNADSVANOR M. M. 



ordningar. Gökens kuku, kalkontuppens buller, orrens spel och 

 liönstuppens galande äro lika verklig sång som näktergalens 

 skönaste drillar, och horsgökens besynnerliga läte, om hvars 

 beskaffenhet man ännu ej är fullt enig*), måste utan tvifvel 

 hiträknas. Men sången är fullkomligast och allmännast hos 

 arterna af Tättings-ordningen. 



2) De vanliga läten, som man hos småfoglarna pläga be- 

 nämna locktoner, eller qvitter, och som de flesta af dem, samt 

 många af andra ordningar, låta höra allt som oftast, äfven då 

 de äro sysselsatta med annat, såsom att söka föda, samt isyn- 

 nerhet dä de om hösten och vintern draga omkring flockvis 

 €ller då de flyga längre sträckor. Dessa läten äro vanligtvis 

 korta och entoniga samt lika hos båda könen. De frambrin- 

 gas, liksom sången, utan afsigt, för att uppfylla behofvet af 

 muskelverksamhet. De tyckas vara mindre allmänna eller min- 

 dre tydliga hos de bättre sångfoglarna och ofta mera ljudeliga 

 hos en del af de arter, som sjunga dåligt eller alls icke. Så- 

 dant är gässens, ändernas och hönsens vanliga läte. Mesarna, 

 kungsfogeln,i snöskatan med flera dåliga sångare låta nästan 

 ständigt höra det och lemna derigenom en ofta rätt god er- 

 sättning för de mera harmoniska ljud, som de ej förmå fram- 

 bringa. Det är genom dessa läten, som flera arter bland små- 

 foglarna om vintern ge en icke ringa grad af lif och trefnad 

 åt våra annars ödsliga skogar. Hit måste man äfven räkna 

 kråkans kraxande, skatans skratt med flera dylika fogelläten. 

 som mera sällan frambringas, men äro så mycket starkare och 

 utmärktare. — 3) De särskilda läten hvarigenom foglarna lik- 

 som tillropa hvarandra, locka till sig ungarna, varna dem eller 

 kamraterna för fara o. s. v., samt de skrik eller utrop som 

 förorsakas af fruktan, vrede, smärta m. m. Dessa läten pläga 

 vara helt olika med de förutnämnda, men af flerfaldig beskaf- 

 fenhet. — Hos somliga fogelarter är dock temligen ringa skil- 

 nad mellan alla dessa olika sorter af ljud, t. ex. hos grå- 

 sparfven. 



*) Nu vet man dock med full säkerhet att detta egendomliga läte fram- 

 bringas med stjertpeunorna. Vi skola längre fram på sitt ställe närmare 

 redogöra derför. 



