60 ÖFKIGA LEFNABSVANOR M. M. 



Bland däggdjuren, som i så mänga andra hänseenden äro 

 högre bildade än tbghirna, märkes blott undantagsvis någon- 

 ting, som liknar säng, t. ex. hos några gnagare. I allmänhet 

 äro deras läten osammanhängande och omelodiska.' Fi- 

 skarna, som blott tyckas lefva för att äta och fortplanta 

 sig, äro stumma. Förmågan att gifva läte från sig finnas bland 

 de ryggmärglösa, lägre djuren, hufvudsakligen bland insekterna, 

 hvilka, liksom foglarna, äro bildade för att ega en stor rör- 

 lighet och hafva förmåga att flyga, hvarföre de bland de lägre 

 djuren äro detsamma, som foglarna äro bland de högre. Af 

 dem ega bi, flugor, cicader, gräshoppor med flera förmåga att 

 gifva starka, uthållande läten, hvilka dock åstadkommas genom 

 yttre delars verksamhet. De öfriga lägre djuren äro i allmän- 

 het stumma. 



Samma behof af verksamhet i en glad riktning, som al- 

 strar sången, yttrar sig på ett annat sätt, i form af lek, hos 

 barn och hos däggdjurens ungar; men då leken vanligen upp- 

 hör med ungdomsåldern, så fortfar sången genom hela lefna- 

 den; hos menniskan kan leken öfvergå till ett ännu högre 

 sträfvande. Afven hos foglar yttrar sig begäret att leka, men 

 tydligast såsom en motsats mot sången eller ersättning för 

 densamma, hos de mest utbildade formerna af de lägre ord- 

 ningarna, och isynnerhet hos några vadare, såsom tranan; t. 

 o. m. brushanens strider äro af samma beskaff'enhet. Det mär- 

 kes äfven, i ringare grad, hos höns och änder, ehuru större 

 delen af de rörelser, som förefalla oss såsom lek hos 

 dessas ungar, knappt äro annat än en yttring af snålhet, för 

 att fånga insekter och annat dylikt till föda, liksom det, som 

 förefaller oss såsom lek hos fiskarna. — Hos roftoglarna finner 

 man ej en sådan lust. De utmärka sig framför de flesta öf- 

 riga foglar genom större kroppskrafter och starkare synförmåga; 

 möjligtvis äfven genom styrka i de öfriga yttre sinnesorga- 

 nerna, men de använda dessa gåfvor blott för att tillfredsställa 

 sin glupskhet. Roff'ogeln hvilar antingen för att sofva eller för 



dre ängsliga och larmande läten. Den roflystna kråkan kominer helt sä- 

 kert heller icke dit för att njuta af musiken; hon har nog någon helt 

 annan fundering. 



