76 TÄTTINGAR. 



% 



utrotandet af en mängd för träden och de odlade växterna 

 skadliga insekter. Några äro verkliga skadedjur, såsom t. ex. 

 korpar och kråkor. 



l:.sta familjen. Trastfoglar. 



Tiirdi(he. 



Dessa foglar tillhöra sdiKifoglarnas grupp (se sid. 66) 

 och utmärka sig således först och främst derigenom, att far- 

 sens baksida, från hälen till ^ af längden är beklädd af 2 

 långa alldeles hela skenor eller plåtar. Detta kännetecken 

 hafva de gemensamt med de 6 följande familjernas foglar, frän 

 hvilka de dock skilja sig derpa, att äfven den främre sidan af 

 tarsen är till större delen beklädd af en hel hud, och icke, 

 annat än någongång nedtill närmare tarsen, afdelad i flera 

 mindre sköldar *). (jfverkäken försedd med en liten inskär- 

 ning bakom spetsen. Vid munvikarne finnas, utom lios striim- 

 staren, ett större eller mindre antal borsthar. Sniällpennorna 

 10, af hvilka den första är helt kort, sällan betydligt längre 

 än underarmens större täcktjädrar. 



De flesta hithörande foglar flytta bort under den kalla 

 årstiden. Endast vissa trastar.i strömstaren och kungsfogeln 

 stanna (jvar. De lifnära sig hufvudsakligen af insekter och 

 andra smådjur, men somliga derjemte äfven af bär. 



Det största antalet bebo skogarna; några få hafva sina 

 tillhåll på stenbundna, öppna platser eller i busktrakter, och 

 en, nemligen strömstaren, lefver ständigt vid vatten, hvaruti 

 han äfven hemtar sin föda. 



De bygga alla konstiga bon. 



De särskilda hithörande slägtena kunna karakteriseras pa 

 följande sätt: 



A. Näfiborrarna nakna. 



a) Vhujarna af vanll(j längd. Icke korta och kuplga. 

 1. Trastar (Turdus Linn.). Näbben stark, ofvan af- 

 kuUrad, utan intryckning framom näsborrarna. Stjerten grå 



*) Dock ser man ofta hos yngre trastiir märken (;t'ter några sköldar äfven 

 nppåt tarsen. 



