88 TÄTTINGAR. 



5. Koltrasten (Turdus Merula Linn.). Hannen svar-t, 

 med helt ocJi hållet eller till en del gul näbb; honan brun eller 

 mörkbruti, ined hvitgrå strupe och mer eller mindre tydliga 

 mörka fläckar på framhalsen. — Längd omkr. 10^ tum. 



Namn: Sk. /Solsvärta; Östergöthl. Svartstare; Norr. Svartrost, 

 Solsort. 



Fig. 30. 



Koltrasten. Första handpennan 



i naturlig storlek. 



Hannen har såsom äldre hela fjäderklädnaden af en rent 

 svart, föga glänsande färg. Näbben, äfvensom ögonlockens 

 kanter, gula. Benen och iris bruna. Hos yngre hannar är 

 fjäderklädnaden mindre rent svart, utan deremot delvis, såsom 

 på framhalsen och vingarna, stötande i brunt. Näbben icke 

 helt gul, utan i spetsen och på ryggen mer eller mindre brun, 

 stundom nästan helt och hållet af brun färg. 



Honan är aldrig svart liksom hannen, utan ofvan mörk- 

 brun, -nära enfärgad, på de undre kroppsdelarna blekare, med 

 rostbrun anstrykning och mer eller mindre mörkfläckig; hakan 

 och strupen ännu ljusare, nästan hvitgråa med tydligare mörka 

 fläckar. Näbben brun, stundom äfven delvis gul. Ögonlocks- 

 kanterna gula. Benen bruna. 



Ungarna bruna, med ett gult streck längs spolen på huf- 

 vudets, halsens, framryggens och skuldrans fjädrar. Undre 

 kroppsdelarna rostgula, med svartaktiga tvärband i ändan af 

 fjädrarna. Näbben brun. 



