TÄTTINGAR. ' 95 



ganska egendomlig och tyckes vara en efterhärmning af andra 

 foglars sång. Några klara, rena toner förekomma ofta deri, 

 som icke äro oangenäma. Man har påstått, att hon sjunger 

 renare och mera omvexlande i den högre norden än i det sö- 

 dra Sverige; men detta är blott en villa. I de tysta, ödsliga 

 tjelltrakterna höres all fogelsång bättre, och äfven den medel- 

 måttiga klingar der ganska vackert. 



Busksqvättan flyttar bort om hösten i September ända 

 till Afrika, men kommer äter tillbaka följande vår, dock något 

 sednare än föregående art, vanligen först i slutet af April. 



Hon lefver uteslutande af insekter, larver och maskar och 

 kan således räknas bland våra nyttiga foglar. 



Sitt bo har hon vanligen på marken. Det är sammansatt 

 af mossa och fina qvistar samt inuti fodradt med hår, dun 

 och fjädrar. Aggen äro 4 — 6 blågröna, enfärgade. 



1. Till denna grupp hör äfven en annan art, som blifvit 

 skjufeii ('11 iiäng i Sverige, vid Mahiiö, men som dock icke egent- 

 ligen kan riikiias till viir fauna. Denna är: 



Svarthakade Busksqvättan (Saxicola Rubicola Lixn.). Lik den 

 vanliga busksqvättan, men har mörk, svart eller urä haka samt en- 

 färgade, svarthruiia stjertpennor. — Hon tillhör egentligen södra 

 Europa; tinnes äfven i mellersta Tyskland, norra Frankrike och 

 Belgien, och har dessutom luigra gånger blifvit sedd i Danmark. 



Rödstjert-slikfttet (Luscinia Linn.). 



T afseende på näbbens och farsernas form hafva arterna 

 till detta slägte en stor öfverensstämmelse med sqvättorna, 

 från hvilka de till det yttre knappast kunna skiljas pa något 

 annat än stjertens färg och längd. Denna räcker nemligen be- 

 tydligt längre utanför de hoplagda vingarnas spets och utgör 

 I af vinglängden samt är hos de flesta mer eller mindre röd- 

 aktig *), utan något hvitt vid roten eller på sidorna. 



Rödstjertarna lefva icke på öppna platser, liksom sqvät- 

 torna, utan hafva deremot mest sina tillhåll på lågländta ställen 

 bland täta buskar och träd, der de vanligen hälla sig undan- 

 gömda och dolda. En art, nemligen rödstjerten, bebor ofta 



*) T^ndantag: Rotfjeln (L. Rubecula). 



