TÄTTINGAR. 105 



manfogadt af mossa och tina grässtrån samt inuti ofta fodradt 

 med hår. Aggen äro 5 å 6, till färgen ljust grönaktiga, an- 

 tingen enfärgade eller beströdda med otydliga, rödbruna fläckar. 



C. Stjerteii- <jråhrun, nästan, cufävijad. 



5. Rödhaken eller Rotgeln (Luscinia Rubecula Linn.). 

 Gråbrun, onindcr hvitaktuj; ett band öfcer näsroten, hnfcndets 

 sidor, strupen och frambröstet (jnlröda; stjerteu brungrå, med 

 knappt märkbar rostfärg; l:sta handpennan mycket länqre än. 

 de närmaste täckfjädrarna, 2:dra lika med 8:de eller Oide, — 

 Längd 5:^ — omkr. 6 tnm. 



Namn: Rotgel, Rödhakesångare, Rödbrösta. 



Hannen och honan äro lika teclvnade, men ungarna äro 

 olika de gamla. De äro blekfläckiga med hvitaktig strupe, 

 utan något gulrödt; men igenkännas dock lätt från de öfriga 

 till detta slägte hörande arternas ungar pa stjertens grå- 

 bruna färg. 



Rotgeln är en ganska allmän fogel hos oss. Han finnes 

 öfver en stor del af landet, från Skåne ända upp i norden. 

 Man har visserligen påstått, att han icke skulle finnas inom 

 Lappmarkerna, men författaren kan dock af egen erfarenhet 

 intyga att så är förhållandet. Inom Lycksele och Stensele 

 Lappmarker visade han sig åtminstone pa flera ställen 

 1856, då förf. genomreste dessa trakter och antecknade de fo- 

 gelarter, som kommo före. Att han icke går så långt mot 

 norden, som många andra sångfoglar, är emellertid fullt säkert, 

 och detta är ganska besynnerligt, då man vet att han är vida 

 mindre känslig för kölden än dessa. Utom Sverige finnes han 

 nästan öfver hela Europa, men har föröfrigt ingen vidsträckt 

 utbredning. 



Rotgeln är en äkta skogsfogel och såsom sådan en ibland 

 de nättaste och mest kända. Liksom de öfriga af sina sam- 

 slägtingar är han nuinter, liflig och i en ständig verksamhet. 

 Med de öfriga småfoglarna lefver han ganska fredligt tillsam- 

 mans, men är deremot med sina egna likar ständigt i delo 

 och tål icke gerna att någon af dem bor i hans närhet. Han 



