106 TÄTTINGAR. 



har en stolt, upprätt hållning och rör sig bäde raskt och be- 

 hagligt. Vanligen hoppar han med något nedhängande vingar 

 från gren till gren på träd och i täta buskar eller på marken, 

 helst på skuggiga, fuktiga ställen, och låter då emellanåt höra 

 ett läte, som kan uttryckas med sits, sisri, och som stundom 

 åtföljes af ett mera sträft schrikerikikik. Hans sång är föga 

 omvexlande, något sorglig och höres icke särdeles långt; men 

 han låter höra sig långt inpå natten, sedan de andra foglarna 

 redan tystnat, och vid dagbräckningen är han åter redan i full 

 verksamhet, sökande sin föda. För hvarje morkulljägare är 

 han utan tvifvel väl bekant; ty, jemte taltrasten, är han den 

 enda småfogel, som genom sin sång och sitt qvitter bryter den 

 allmänna tystnaden under de stilla våraftnarna, och under 

 väntan pä »kullan» är det rätt angenämt att höra honom. 

 Slutligen blifver han alldeles ensam med sitt qvitter, och då 

 är det vanligen så mörkt, att jagten för aftonen måste upphöra. 



Rotgeln lifnärer sig förnämligast af insekter samt deras 

 ägg, larver och puppor; men förtär derjemte om hösten äfven 

 bär, såsom fläderbär, blåbär, vinbär o. s. v. I fångenskapen 

 blifver han lätt tam och haller tillgodo med hvarjehanda frön, 

 bröd, kött, ost o. s. v. Särdeles lämplig är han att hälla 

 rummen fria från flugor, då han får flyga lös omkring. 



Boet finner man vanligen på marken, under rötter eller i 

 jordhål. Det är temligen stort och sammansatt af mossa samt 

 inuti fodradt med fina grässtrån. Aggen äro vanligen 5, till 

 färgen hvitaktiga och beströdda med rödbruna fläckar, som äro 

 större och mera sammanlöpande omkring den tjockare ändan. 



Ströiiistare-slägtet (Cinclus Bech.st.). 



Ehuru strömstararna uteslutande blifvit hänvisade att lefva 

 vid vatten och deruti söka sin föda, liksom de egentliga vat- 

 tenfoglarna, hafva de dock i afseende på sin organisation en 

 så stor ölverensstämmelse med trastfoglarna, att de icke kunna 

 hänföras till någon annan fogelgrupp. Till följe häraf framstår de- 

 ras slägte vid den systematiska och naturliga anordningen af fogel- 

 klassen såsom en högst egendomlig företeelse. — ^ Näbben är ungefär 



