112 



TÄTTINGAR. 



synes något klutVen eller inskuren. Fjäderklädnaden något 

 yfvig, bestående af teniligén långa, mjuka och glässtråliga kon- 

 turfjädrar, som på lijessan liafva en bjert färg och kunna upp- 

 resas till en slags tofs. — Könen äro nästan lika, men ungarna 

 äro olika de gamla. 



Kungsfoglarna hafva i sitt lefnadssätt en viss öfverens- 

 stämmelse med mesarna. Liksom dessa hafva de sina tillhåll 

 i skogarna, som de i spridda flockar genomströfva, för att 

 bland trädens löf eller barr, under lafvar och mossa uppleta 

 insekter samt deras ägg, larver och puppor, hvaraf de nästan 

 uteslutande lifnära sig. De kunna således räknas bland de för 

 skogarna nyttiga småfoglarna. 



I Europa finnes 3 hithörande arter, men hos' oss blott 

 en enda. 



1. Kungsfogeln (Regulus cristatus Ray.). Ofvan gråak- 

 tigt olivgrön.; inunder ljusgrå, med en svag gulgrön anstrgl-- 

 ning; på vingarna livita fläckar och ett livitt tvärhand; längs 

 hjessan ett safransgult, på sidorna af svart begränsadt haitd. 

 — Längd 3 — 4 tum. 



Namn: Ostergöthl. Granlns. ' 



Fig. 36. Kungsfogeln har 



längre vingar, men är 

 föröfrigt till kroppen 

 mindre än gärdsnijigen 

 (Troglodytes europseus) 

 och således den minsta 

 af alla svenska foglar. 

 Han är också mycket 

 lätt att känna igen på 

 sin grönaktiga kropps- 

 färg och på de vackra 

 orangegula, af svart 

 begränsade fjädrarna 

 ofvanpå hufvudet, som kunna uppresas till en liten tofs. 



Honcm har icke så ren färgteckning" som hannen, hvilken 

 hon eljest liknar. 



Kungsfog' 



