122 TÄTTINGAR. 



Denna sångare liknar den egentliga trädgårdssångaren, 

 men skiljes lätt på de yttre stjertp en norna, som till större 

 delen äro hvita. Föröfrigt skiljer han sig ifrån alla andra till 

 denna grupp hörande sångare på vingarnas färg. — Honan 

 har icke så ren färgteckning som hannen; det gråa på huf- 

 vudet är hos henne mindre märkbart, öfvergående i olivbrunt. 



Törnsångaren förekommer temligen allmänt, nästan i hela 

 Europa. Hos oss finnes han öfver en stor del af landet; men 

 synes dock icke ga så långt mot norden, som de båda före- 

 gående arterna. Han har sitt tillhåll i skogskanter, ängsbac- 

 kar och trädgårdar, der han mest anträffas i täta, taggiga och 

 tornbärande buskar, såsom hagtorn, törne, krusbär o. s. v. 



Han är i hög grad munter och liflig samt frän morgon 

 till afton i en beständig verksamhet. Under fortplantningstiden 

 sjunger hannen från toppen af någon buske, och hans sång är 

 både vacker och omvexlande. Vanligen svingar han sig sjun- 

 gande några slag i luften samt sätter sig derefter äter pa 

 samma buske. Då man kommer i närheten af hans bo eller 

 ungar, eller om man eljest oroar honom, låter han höra ett 

 sträft läte, som kan uttryckas med: gå, gä eller qioäk, qwäk. 



Han lemnar oss i September, för att öfvervintra i Afrika, 

 och återvänder sedan pä våren, i början af Maj, till sina gamla 

 häckplatser. Boet bygger han vanligen lågt bland täta buskai'. 

 Aggen äro 5 å 6, hvitgråa med grönaktig anstrykning och för- 

 öfrigt beströdda med rödbruna punkter och fläckar, synnerligen 

 omkring den tjockare ändan. 



4. Ärtsångaren (Sylvia curruca Linn.). O/van oliogrå; 



hufvudet mer dier mindre askg7'ått, med en mörk fläck bakom 

 hvardera ögat; undre kroppsdelarna hvita, med bröstet lätt 

 nkuggadt af rostgrått; fötterna mörkt bli/grå *). — Längd något 

 öfver 5 tum. 



Namn: Artsmyg (Sundev.). 



Artsångaren har en viss likhet med den föregående; men 

 skiljes ibland annat lätt derpa, att han är mindre — nära en 



*) Hos uppstoppade exemplar, såsom vatilii<t, ännu mörkare. 



