124 TÄTTING. \ K. 



5. Hökfärgade Sångaren (Sylvia nisoria Eechst.). Of van 

 inörkt ashjrå, uicd Jiritakti.rfa spetsar på vingtilckfjädrarria ock 

 ■några af de yttre stjertpennorna; inunder hrltaktig, med mer 

 eller mindre tydliga, hrungrå, rågiga. tvärstreck; fötterna bleka. 

 — Längd omkr. 7 tum. 



Namn: Bröstvattrad Sångare (NiLSS.)- 



Hökfärgade sångaren är störst bland alla till denna grupp 

 hörande arter. Han är lätt att skilja pä de undre kroppsde- 

 larnes mörka, vågiga tvärlinier, hvilka dock hos honiui och de 

 yngre endast visa sig utmed kroppens sidor. Den gamla han- 

 nen har, i afseende på färgteckningen, en märkvärdig öfver- 

 ensstämmelse med sparfhöken; liksom denne äfven gul iris. 



Denna sångare är mera sällsynt än någon af de föregående 

 och har hos oss endast blifvit funnen på några få ställen i 

 östra Skåne, Blekinge samt på Oland och Gottland. Utom 

 Sverige har han blifvit anträffad i Danmark, Tyskland, norra 

 Italien, södra Ryssland o. s. v., men icke hvarken i England 

 eller Frankrike. 



I lefnadssättet har han en nära öfverensstämmelse med 

 törnsangaren, och lärer, liksom denne, då han sjunger, med 

 fladdrande vingar höja sig i luften och derefter sväfvande sänka 

 sig ned. Sangen är vacker och omvexlande samt har någon 

 likhet med törnsångarens. Föröfrigt låter han ofta, då han 

 blifver ond eller da man nalkas hans bo, höra åtskilliga skär- 

 rande och smackande läten. Om vintern har han blifvit an- 

 träffad långt in uti Afrika. 



Boet bygger han i täta buskar. Aggen äro 4 — 6, hvit- 

 aktiga med rödgråa fläckar. 



2:dra Gruppen: löfsåugarc (Pliyllopneuste Mey.). Kropps- 

 färgen ofvan mer eller mindre grönaktig, under ljus- 

 gul eller hvit, med vanligen gulaktig anstrykning; 

 stjerten i spetsen urnupen eller svagt klufven. 



Afven till denna grupp höra åtskilliga små, särdeles nätta 

 sångare, som ganska mycket bidraga att sprida lif och trefnad 

 i våra skogar, parker och trädgårdar. De flesta ibland dem 



