TÄTTINGAR. 125 



fnrekomma visserligen temligen sparsamt och torde derföre föga 

 l)lifvit uppmärksammade af den, som icke specielt sysselsatt 

 sig med foglarnas studium; men en art, den vanliga löfsånga- 

 ren, är deremot en ibland våra allmännaste småfoglar. Han 

 är äfven en ibland dem, som tidigast anländer om våren och 

 som först börjar sjunga och locka i våra trädgårdar. De öf- 

 riga, som äfven alla äro flyttfoglar och tillbringa vintern i sö- 

 dra Europa eller Afrika, komma något sednare och hafva van- 

 ligen sina tillhåll mera i skogarna. 



Löfsångarna uppehålla sig mest i träden, der man ser 

 dem oroligt hoppa omkring frän gren till gren, eller med fladd- 

 rande vingar hålla sig stilla i luften bredvid qvistarna, för att 

 gripa någon derstädes mellan barren eller bladen inkrupen in- 

 sekt. De lifnära sig uteslutande af insekter samt dessas ägg, 

 larver och puppor, och kunna således alltid betraktas såsom 

 för skogsträden och de öfriga kulturväxterna ganska nyttiga 

 foglar. Det är en stor förnöjelse att se med hvilken färdighet 

 de gripa sitt byte. Med de bladätande insekterna och deras 

 larver föra de ett ständigt krig, och om icke naturen sä väl 

 dragit försorg om dessa sednares existens och gifvit dem för- 

 mågan att så väl kunna gömma sig undan mellan hoprullade 

 eller hopklibbade blad, så skulle säkert, huru talrika de än 

 äro, ganska få undkomma. 



Utom den nytta, som löfsångarna således göra oss genom 

 att i skog och mark, i ängar, parker och trädgårdar, i vä- 

 sendtlig mån bidraga till utrotandet af de skadliga insekterna, 

 tillskynda de oss äfven en stor förnöjelse genom sina ganska 

 lifliga och behagliga sånger, sina vackra locktoner och sitt 

 jollrande qvitter. Under fortplantningstiden sjunga hannarna 

 ganska flitigt och med få uppehåll, från den tidiga morgon- 

 stunden till den sena aftonen, och en ibland dem, som äfven 

 fått namn af bastardnäktergal, är såsom sångare en verklig 

 tusenkonstnär, ehuru hans sång är mindre vacker än märk- 

 värdig. 



Alla hithörande arter, med undantag af bastardnäkterga- 

 len, bygga sina bon på marken vid någon trädrot, under en 

 buske eller bland gräs. De äro konstigt sammanfogade af fina 



