128 



TÄTTINGAR. 



men de flesta andra träd och buskar ännu icke utvecklat sina 

 knoppar, utan stå helt kala nch vinterlika, återvänder han 



Fii?. 39. 



^ 



Löfsångfiren. 



glad och förnöjd till sina gamla häckplatser, der han genast 

 låter oss höra sin milda, angenäma sång och sina klara lock- 

 toner, hvilka ofta bilda ett lefnadsfriskt afbrott i den sur- 

 rande vårkonsert, som af hundradetals bin och humlor upp- 

 stämmes kring de nyutslagna, doftande pilblon.imorna. Hans 

 sång har man uttryckt med: didi, di/di/, delii, zia, zia, och 

 locktonen är ett temligen starkt hvisslande: Jri/it, hi/it, som han 

 ofta upprepar då han hoppar bland löf och qvistar för att 

 fånga insekter. 



Boet bygger han på marken bland gräs vid en tufva eller 

 buske. Det är löst sammansatt och öfverbygdt, med en öpp- 

 ning på sidan. Aggen äro vanligen 5 å 6, till färgen hvita 

 med rödbruna prickar. 



I skogar och trädgårdar gör denna allmänna sångare myc- 

 ken nytta genom att bortplocka en mängd skadliga småinsekter. 

 Nåson den ringaste skada sör han icke. 



8. Gransångaren (Sylvia abietina Nilss.). Ofvan grå- 

 grön med gidaktig inhlandning; itmnder hvitaktig med mer 

 eller inindre gul anstrykning; öfver hvarderci ögat ett dunkelt 

 gulaktigt streck; l:sta handpennan ungefår med 4 litiier af 



