rATXINGAK. 133 



De bygga sina bon med mycken konstfärdighet, merändels 

 emellan några vasstänglar, \id hvilka de fastsurra dem förmedelst 

 tina grässtrån. Af dylika grässtran äro de äfven samman- 

 satta, och hafva utseendet af öppna skalar med mycket tjocka 

 bottnar. 



Hithörande arter äro ännu icke af ornithologema tillfyl- 

 lest utredda eller kända. Deras ofta mycket otillgänglisa vi- 

 stelseort och deras lefnadssätt söra att man icke varit i till- 

 fälle att närmare stadera dem. För flertalet af vara läsare 

 torde de icke alls vara kända. 



1<>. Såfsångaren (Sylvia Schcenobfenus Lenx.j. Ofvan 

 oVicgrå och mörkjiäckia ; inunder helt och hållet hvitaktici. med 

 svag rostgul anstrykning: öfver ögonen ett hvitaktigt hand; 

 öfcergumjien rödgrå; första handpennan kartare än de när- 

 maste täckfjädrarna; 2:dra nästan lika lång ined den 3:dje, 

 längre än den 4:de. — Längd 5 — 5^ tum. 



^Va m n : 6'ä/stig. 



Säfsängaren är lätt att >kilja från de öfriga hos oss funna 

 arterna derpä, att han ofvan är mörkfläckig och har öfver 

 hvardera ögat ett bredt. h\-itt streck, som starkt framlyser 

 derigenom. att det ofvan- och nedantill begränsas af mörk- 

 brunt. Föröfrigt finnas, sä^om nämndt är. några olikheter i 

 afseende pä handpennornas längdförhållanden. — Ungajnes 

 törsta tjäderklädnad är mera fläckig och oren än de äldres. 



Bland de sångare, som höra till denna grupp, är såfsån- 

 garen hos oss den allmännaste: men han synes icke gå sä 

 lancft mot norden här. som i Xorrige. -Söderut lärer han om 

 sommaren finnas i hela det öfriga Europa. Vintern tillbringar 

 han i mindre Asien, Egypten och Nubien. 



Han uppehåller sig från Maj. då han anländer, tills i Sep- 

 tember, da han äter flyttar bort. bland tät vass och säf vid 

 stränderna af sjöar. kärr. floder o. s. v. Han är mycket skygg 

 och gömmer sig genast undan bland vassen då han märker 

 någon fara. Om våren, innan den nya vassen ännu hunnit 

 växa upp. ser man honom klättra och gömma sig bland den 



