136 TÄTTIXGAK. 



hafva erhållit ett exemplar, som synts honom mera öfverens- 

 stämma med S. palustris än med S. arnndinacea. 



1. Af andra kärvsungare, som möjlig-en skulle kunna finnas 

 hos oss, anför Prof. Sundevall följande: 



1) Sylvia turdoides Mey. Utan fläckar; ofvau tiulgrå, inun- 

 der orent hvit med rostgul anstrykning på bröstet och sidorna. 

 Till storleken som en mindre trast. Finnes nästan i hela Europa, 

 söder om Östersjön, samt i Asien och Afrika. I lefnadssättet lik- 

 nar han rörsångaren. För flera år tillbaka sköts uti vassen vid 

 Götheborg en sångare, som intendenten A. Malm beskrifvit (uti 

 Ofversigten af K. V. Akad:s Förhandl. för år 1851 sid. 159), 

 under namn af Calamoherpe media, men som Prof. Sundevall för- 

 modar icke vara skild från S. turdokles, ehui'u den är af luxgot 

 mindre storlek. Dä emellertid hitintills blott ett enda exemplar 

 blifvit tillvarataget, torde det vara svårt, om icke alldeles omöjligt, 

 att afgöra huru härmed egentligen förhåller sig. 



2) Sylvia aquatica Lath. Gulgrå; ryggen svartiiäckig; huf- 

 vudet ofvan svart med ett gulgrått band längs midten och ett 

 streck af samma färg öfver hvardera ögat. Funnen i Slesvig och 

 lärer ej vara sällsynt i Tyskland. Liknar i lefnadssättet säf- 

 sångaren. 



3) Sylvia Cariceti Naum. Lik föregående, men har några 

 svarta längdstreck på strupen oeh kroppens sidor. Funnen på 

 Seeland. 



4) Sijlvia Locustella Penn. Ofvan gröngrå, svartfläckig, in- 

 under orent hvitaktig; de undre stjerttäckfjädrarna långa med 

 smala, svartaktiga längdfläckar, en micltåt hvarje fjäder. Till stor- 

 leken lik säfsångaren. Finnes i större delen af Europa söder om 

 Östersjön och är funnen i Slesvig oeh Holstein. Dess sång är 

 ganska egendomlig och har mycken likhet med det ljud, som den 

 stora gröna gräshoppan (Locusta viridissima) frambringar. Han vi- 

 stas ibland täta buskar och snår och är mycket skygg. 



Flug8iiappai*e-slägtet (Muscicapa Linn,). 



Hithörande foglar utmärka sig ifrån de nästföregående huf- 

 vudsakligen derigenom, att näbben är nedtryckt och bred, så 

 att dess bredd straxt bakom näsborrarna är ungefär lika med 

 afståndet ifrån dessa sednares framkant till underkäkens spets, 

 samt derigenom att näsborrarna till större delen äro öfver- 

 täckta af små, borstlika f^jädrar och mungiporna beväxta af 



