TÄTTINGAR, 155 



Kroppsfärgeu är öfvervägande rödgrå, mörkast på ryggen, 

 mera öfvergående i grått på de undre kroppsdelarna och isyn- 

 nerhet på öfvergumpen, mera i rödt pa hufvudet. Ofver 

 näbbroten, genom ögonen och utåt nacken sträcker sig ett 

 svart band, som nedtill till största delen begränsas af hvitt. 

 Hakan och strupen svarta. Vingarna svarta; handpennorna i 

 spetsen gulkantade; handtäcktjädrarna och armpennorna i spet- 

 sen hvita; de flesta af dessa sednare ändas med en zinober- 

 röd, platt, hård och glänsande skifva. Undergumpen rödbrun. 

 Stjerten svart, emot roten gråaktig, i spetsen bredt gul; dess 

 pennor stundom försedda med zinoberröda, pergamentartade 

 bihang liksom armpennorna, men alltid mindre. Näbben svart, 

 med underkäkens rotgrenar hvitaktiga. Benen svarta. Iris 

 mörkt brunröd. 



Könen, som mycket likna hvarandra, kunna merändels 

 skiljas derpå, att hakfläcken hos hannen är rent svart, hos 

 honan nedtill småningom blekare och mera utbredd. 



A7im. Beträffande de rfxla, pergamentartade bihaugeii pä sideu- 

 svansarnes ving- och stjurtpennor, har Akademi-Docenten C. H. An- 

 DERSÉN deråt egnat en grundlig uudei'sökning, som tinnes intagen 

 uti Öfversigten af Kongl. Vet. Akademiens Förhandl. 1<S59 sid. 219. 

 Äfvenså omnämnas dessa egendomliga bild- Fig. 44. 



nincrar af Prof. Sundevall i Sv. Fogl. sid. ^r^ ^^y . ^^j^-^z^^<. 



83. Man finner härutaf, att de röda s. k. ' '' ' '# 



bihanffcn icke äro annat än den först bil- . 

 dade spetsen af sjelfva fjädern, som, denge- 

 nom att den bhfvit inbäddad i ett ymnigare 



lager af ett färgadt hornämne, icke kunnat utveckla sina strålar, utan 

 fatt dessa hopklibbade sinsemellan och med fjäderskaftet till en platt, 

 pergamentlik skifva. Detta synes ofta ganska tydligt derigenom, att vid 

 roten af den röda skifvan några fjäderstrålar äro fria och fullt ut- 

 bildade, dä de öfriga deremot äro förenade med skifvan. På stjert- 

 pennorna kunna dessa skifvor hos äldre och yngre hannar vara ganska 

 olika utvecklade, eller ofta helt och hållet saknas. Hos honor hafva 

 de, såvidt man hitintills känner, icke blifvit observerade. 



Ungarnas nästdrägt saknai- den svarta färgen på hakan 

 och de röda pergamentartade spetsarna på armpennorna; efter 

 första ruggningen fa de båda delarna, men sakna ännu den 

 hvita kanten i spetsen af handpennorna. 



