158 TÄTTINGAR. 



Man har tillika velat pasta, att sidensvansarnas förekom- 

 mande i ovanligt stort antal skulle förorsakas af kalla, snö- 

 rika vintrar, men detta är ingalunda förhällandet; ty äfven 

 under blida barvintrar har man sett dem stryka omkring i 

 tallösa flockar. Allmogen i åtskilliga landsorter hyser dessutom 

 ofta den tanken, att sidensvansens framkomst skulle vara 

 förebud till skarp köld och snö; men äfven häruti ser man sig 

 icke sällan bedragen. 



I mellersta delarna af landet, såsom i Upsala- och Stock- 

 holmstrakten, ser man dessa foglar nästan hvarje vinter och 

 vissa år i stor mängd. Detta var t. ex-, förhallandet vintern 

 1858 — 9, då de nära nog säcktals infördes till torgen för att 

 säljas såsom kramsfogel. Till södra Sverige komma de icke 

 alla år, men stundom träffar man dem äfven der i talrika ska- 

 ror, såsom förhållandet var 1851. Det är dock icke blott 

 inom landet, som dessa skaror ströfva omkring, utan de be- 

 gifva sig ofta vida längre, till mellersta och södra Europa, och 

 1841 sågs t. o. m. en skock sidensvansar uti olivskogarna i 

 Algeriet. Men dylika undantag höra dock till sällsyntheterna, 

 och säkert är, att denna nordiska fogel icke trifves i blidare 

 luftstreck. Det inträff'ar äfven icke så sällan, att en del in- 

 divider qvarstannar i den högre norden under hela vintern. 



Sidensvansarna äro temligen skygga, men derjemte dumma 

 och fallna för maklighet. Der de förekomma låta de i all- 

 mänhet föga höra utaf sig, utan äro vanligen tysta. Om vin- 

 tern får man dock stundom höra deras sång, som är föga me- 

 lodisk, och deras locktoner, som utgöras af ett svagt, liviss- 

 lande zi, zizili eller zizrili. På marken, dit de blott sällan 

 begifva sig, röra de sig temligen otympligt, men deras flygt 

 är, tillfölje af de långa, spetsiga vingarna, ganska snabb och 

 uthållande, ehuru dock något ojemn. 



Sidensvansen är en storätare, som dagligen för sitt uppe- 

 hälle behöfver en riklig mängd föda. Denna utgöres förnäm- 

 ligast af hvarjehanda slags frukter och bär, såsom enbär, 

 rönnbär, oxelbär, berberisbär, kråkbär (Empetrum) o. s. v., 

 äfvensom af knoppar, sädesbrodd och mjuka insekter. I fån- 



