TÄTTINGAR. 159 



genskapen är han icke grannlaga i atseende på valet af födoämnen, 

 utan håller tillgodo med nästan hvad som helst. Men insek- 

 ter lärer han dock icke, enligt Sundevall, förtära i fången- 

 skapen. Af ett par sidensvansar, som Meves skjöt i Jemtland 

 den, 1 Augusti, hade hannen 42 insekter och 8 kråkbär i 

 kräfvan, honan 51 insekter. Ett par ungar, som vid samma 

 tillfälle äfven blefvo skjutna, tycktes deremot endast hafva er- 

 hållit kråkbär. 



Ett sidensvansbo, som Meves erhållit från Soasjoki i 

 Finnmarken, var fästadt på en granklyka och sammanfogadt 

 af små granqvistar, gräs och lafvar samt fodradt med tunna 

 tallbarkskifvor och vide-ull. Aggen äro hvita, med blåaktig 

 anstrykning samt glest beströdda med mörka, ljusbruna, svarta 

 och violetta fläckar och punkter, som vid den tjockare ändan 

 stå tätast, ofta bildande en krans. 



Köttet är sundt och välsmakande. 



3:dje familjen. Mesfoglar, i 



VaridiK. 



Ehuru de små hithörande fogelarterna rättast bort hän- 

 föras till flera särskilda familjer, hafva vi dock till lättnad 

 för nybegynnaren uppställt dem uti en enda familj. De öfver- 

 ensstämma alla deruti, att näbben pä hvardera sidan bakom 

 spetsen antingen alldeles saknar inskärning, hvilket är det 

 vanliga förhallandet, eller också har densamma mycket otyd- 

 lig. Härigenom skilja de sig ifrån sångarna, hos hvilka, såsom 

 nämndt är, denna inskärning, om än någongång temligen svag, 

 dock alltid är ganska tydlig. Med sångarna öfverensstämma 

 de i afseende på tarsens byggnad och antalet af handpennor. 

 Den förras framsida är nemligen genom tvärsömmar delad i 

 flera sköldar och de sednare äro till antalet 10. 



De flesta hithörande arter äro, i motsats till sångarna, 

 stannfoglar, som hela året om lefva i våra skogar, parker och 

 trädgårdar, eller vintertiden stryka omkring i större eller min- 

 dre sällskaper för att söka sin föda. Denna består hufvud- 



