TÄTTINGAR. 161 



B. Klorna långa, mycket livassa och starkt hoptryckta, 

 ined platta sidor; den mellersta framtåns klo ej 

 sned. Hithörande f o glar besitta förmågan att klättra 

 på trädstammarna. 



3:clje Underfamiljen: Trädräuiiare. 



5. Nötväckor (Sitta Linn.). Näbben rät. Stjerten kort, 

 med mjuka pennor. 



6. Trädkrypare (Certhia Linn.). Näbben nedåt krökt. 

 Stjerten temligen lång, med styfva pennor. 



l:sta Underfamiljen: 8iiiygai'. 



De till denna underfamilj hörande småfoglar förete både 

 i afseende på näbbformen, färgteckningen och lefnadssättet 

 flera egendomligheter, som göra att deras plats inom systemet 

 vid fogelklassens naturliga gruppering är svår att bestämma. 

 De flesta författare förena dem med sångarna; men öfverens- 

 stämmelsen — vare sig i utseende eller lefnadssätt — med 

 dessa foglar, som man hos dem velat finna, synes oss vara 

 ganska obetydlig. I båda dessa hänseenden anse vi dem vara 

 ganska väsendtligt skilda ifrån sångarna; men vilja derföre 

 visst icke påstå, att den plats, som vi här anvisat dem ibland 

 mesfoglarna, är mera naturlig och riktig. Rättast tyckas de 

 böra bilda en egen och sjelfständig familj. Att vi ställt dem 

 här är endast och allenast af det skäl, att vi uti föreliggande 

 arbete alltid tagit för regel, att så mycket som möjligt und- 

 vika alla undantag, som för den börjande zoologen kunna för- 

 svåra uppexamineringen af en gifven fogelart. De kännetecken, 

 som vi uppställt för mesarnas familj, kunna äfven alla tilläm- 

 pas på dessa foglar. Från de öfriga mesfoglarna skilja de sig, 

 utom genom andra kännetecken, ganska lätt genom ryggens 

 färg, som är brun, med svarta fläckar eller vattringar. 



Smygarna hafva sina tillhåll i skogarna, der de uppe- 

 hålla sig på mörka, undangömda platser bland täta buskar, ris 

 och vindfällen. De äro muntra, lifliga och frän morgon till 

 afton i en beständig verksamhet samt hafva en ganska om- 



Zool. II. Foglar. 11 



