164 TÄTTINGAR. 



Om vintern är lian mycket allmän i södra och vestra de- 

 larna af Europa, der han äfven har sitt sommartillhåll såväl 

 i höga bergstrakter, som i låglandet. Man har äfven, såsom 

 nämndt är, uppgifvit att han någon gång skulle öfvervintra 

 hos oss i de södra provinserna, men författaren känner icke 

 med visshet om detta någonsin inträffat. Han flyttar bort 

 sent om hösten och återvänder mycket tidigt om våren, medan 

 ännu snö qvarligger, och det torde möjligen vara utaf denna 

 anledning som man kommit på den tanken, att han hos oss 

 skulle stanna qvar öfver vintern. Möjligen torde dock en eller 

 annan individ årligen stanna qvar, hvilket är ganska vanligt 

 bland de för köld mera härdiga flyttfoglarna, och kan icke 

 räknas annat än såsom ett undantag ifrån det vanliga för- 

 hållandet. 



Jernsparfven är en särdeles liflig fogel. Han genomkry- 

 per, liksom gärdsmygen, de tätaste busksnår och är från mor- 

 gon till afton i en liflig verksamhet. På marken uppehåller 

 han sig ofta; men högt upp i träden ser man honom sällan. 

 Blott då han sjunger lärer han vanligen sitta fritt på en gren 

 eller i toppen af något mindre träd. Hans flygt är temligen 

 snabb, och han håller sig merändels nära marken, då han fly- 

 ger från den ena busken till den andra*). 



Jernsparfvens sång har författaren icke hört; men den 

 lärer vara både omvexlande och melodisk. Locktonen kan ut- 

 tryckas med tiytiy eller tyti/ och är temligen stark. 



Hans föda består, såsom vi flera gånger nämnt, om som- 

 maren mest eller möjligen uteslutande af insekter, larver, pup- 

 por, maskar o. s. v., och dermed uppföder han äfven sina 

 ungar; om hösten, och sedan hela vintern, lifnärer han sig 

 mest af åtskilliga slags frön, t. o. m. af sådana, hvilkas skal 

 äro temligen hårda och fasta. 



Boet bygger jernsparfven i täta buskar, några fot öfver 

 marken. Det är sammansatt af små qvistar, mossa och fina 

 rötter samt inuti fodradt med hår. Aggen äro vanligen 5 å 



*) De få iudividcr, som förfiittarfii varit i tillfälle att iakttaga i det fria; 

 tliiijo med starkt surrande \ insi;sla!j:. 



