TÄTTINGAR. 169 



anföra. Men de skadliga skogsinsekterna och deras larver vi- 

 stas icke alltid under alla sina utvecklingsstadier pa träden. 

 Många lefva under barken och i veden, och ännu flera gömma 

 sig, dä de skola undergå torpuppning, under täta buskar, ris 

 och mossa, nedfallna löf och annat skogsaftall. Derföre blef 

 de omtalade foglarnas medverkan i viss man otillräcklig, 

 och naturen måste således utfinna ännu andra medel för att 

 kunna hämma äiVen dessa sednare insekters alltför stora för- 

 ökelse och sätta en gräns för deras härjningar. Åtskilliga 

 foglar, såsom t. ex. spettarna, blefvo af denna anledning ut- 

 rustade med starka, tillskärpta näbbar, för att dermed kunna 

 hacka igenom barken och veden, och erhöUo dessutom för- 

 mågan att klättra, för att under sitt arbete kunna hälla sig 

 fast på trädstammarna; andra foglar åter blefvo så organise- 

 rade, att de med skicklighet skulle kunna genomkrypa de tä- 

 taste busksnår och intränga ända till de små insekternas göm- 

 ställen. Till denna sednare kategori hör var lilla gärdsmyg. 

 Han förföljer ifrigt och uppsöker hela aret om sådana insekter, 

 larver och puppor, som ingen annan foiiel kan komma at, och 

 han är följaktligen att räkna bland de nyttiga foglarnas antal. 

 I skogen har gärdsmygen vanligen sina bestämda ställen, 

 der han företrädesvis uppehåller sig; men om vintern, då nå- 

 gongång djupa snömassor hopa sig, öfvertäcka och tynga ned 

 allting i skogarna, flyttar han sig ofta undan från buske 

 till buske och kommer då icke sällan till stränderna af 

 sjöar, floder och bäckar, der öfverhängande trädrötter, stenar 

 och dylikt lemna honom skydd. Stundom ser man honom 

 under dylika omständigheter taga sin tillflykt till qvarndam- 

 mar, lador och boningshus, hvarest han alltid finner något, 

 tjenligt för sitt uppehälle. Författaren har sett honom under 

 vintern inkrypa genom hål under takfoten af boningshus till 

 vindar, der han ifrigt uppsökte flugor, som gömt sig undan i 

 väggspringor och mellan fönsterkarmar. Men ehuru kosten så- 

 lunda stundom under kalla och snörika vintrar för honom 

 blifver ganska klen, är dock hans lynne alltid gladt och han 

 hoppar omkring, liflig och belåten, med den lilla stjerten i 

 vädret, liksom vore allting endast godt och väl beställdt. 



