170 TÄTTINGAR. 



Vi skola nu betrakta en annan, kanske icke mindre egen- 

 domlig sida af denna lilla fogels lif, nemligen hans fortplant- 

 ning och hans konstmessiga sätt att bygga bo. Redan tidigt 

 om våren, i Mars eller April månad, alltefter årstidens be- 

 skaffenhet, begynna de båda makarne att tillrusta sitt näste, 

 hvilket, tillfölje af ställets beskaffenhet der det anlägges, vis- 

 serligen kan vara olika, men dock alltid är utmärkt genom sin 

 konstiga sammansättning och sin för denna lilla fogel ovanliga 

 storlek. Till det yttre består det vanligen af torra löf, som 

 med stor sorgfällighet blifvit sammanfogade; derpå följer ett 

 tjockt lager af grön mossa och så innerst en bädd af mjuka, 

 slätt tilltryckta tjädrar. Det är föröfrigt alltid öfvertäckt och 

 på sidan försedt med en öppning. I de flesta fall bygga de 

 sitt bo uti rishögar, täta buskar, mellan trädrötter, uti ihå- 

 liga träd och stubbar; men man har äfven funnit det under 

 taklister på hus, skogslador o. s. v. Under alla förhållanden 

 är det dock så väl undangömdt, att man endast med största 

 svårighet, ofta blott genom en slump, kan upptäcka detsamma. 

 De små äggen äro vanligen till antalet 6 — 10, till formen 

 runda och till färgen gulhvita, med rödaktiga prickar, som 

 bilda liksom en krans omkring den tjockare ändan. Båda ma- 

 karna rufva äggen vexelvis och hjelpas åt vid ungarnas upp- 

 födande. Dessa sednare dröja qvari boet ända till dess att 

 de kunna flyga. Att hannen, under det att honan ligger på 

 äggen, skulle till tidsfördrif roa sig med byggandet af flera 

 bon, har visserligen blifvit berättadt, men dock icke bestyrkt 

 af sednare iakttagelser. Att han deremot ifrigt sjunger vid 

 boet, som några författare vilja förneka, är utom allt tvifvel. 



2:dra Underfamiljen: I>lesar. 



De till denna underfamilj hörande småfoglar hafva en 

 kort, stark och till formen långdraget kägellik näbb; öfverkä- 

 ken, som är nästan af samma längd som underkäken, saknar 

 helt och hållet inskärning bakom spetsen; näsborrarna äro 

 små, runda och tätt betäckta af framåtliggande fjädrar; mun- 

 vikarnas borsthår korta och tilltryckta. Dessa foglar äro till färg- 



