TÄTTINGAR. 171 



teckningen mer eller mindre brokiga, med enfärgad eller ofläc- 

 kad grön, blå, gra eller svart rygg, och hafva oftast på hvar- 

 dera sidan om hufvudet en stor, livit fläck. 



Mesarna äro muntra, lifliga, modiga och i hög grad oro- 

 liga foglar. Ofverallt, der de förekomma, gifva de sig till- 

 känna genom sina egendomliga locktoner och sin nyfikenhet, 

 som är sä starkt utbildad, att den t. o. m. stundom bringar 

 dem i stor fara. Efter fortplantningstiden, sedan ungarna 

 blifvit flygvuxna, draga de omkring i större eller mindre säll- 

 skaper under ett beständigt lockande och qvittrande, och om 

 hösten, äfvensom sedermera under hela vintern, slå sig ofta 

 flera arter tillhopa under ströftågen, da, såsom vi förut redan 

 nämnt, äfven kungsfogeln och trädkryparen pläga vara dem 

 följaktiga. Under dessa vandringar besöka de icke blott de 

 större barr- och löfskogarna, utan infinna sig äfven i busk- 

 trakter, beteshagar, lundar, parker och trädgårdar. Vissa ar- 

 ter, såsom talgoxen och entitan, vistas gerna under vintern i 

 trädgårdarna och i närheten af boningshusen, da andra åter, 

 såsom tofstitan och svartmesen, nästan ständigt hafva sina 

 tillhåll i skogarna. Några arter föredraga att vistas i barr- 

 skogarna, andra deremot uppehålla sig mest i löfskogarna. 



Mesarnas flygt är hvarken snabb eller uthållande, och man 

 ser dem aldrig flyga några längre vägsträckor. Ingen af de 

 arter, som tillhöra vår fauna, är flyttfogel *), utan de stanna 

 alla qvar hela året om, och behöfva således icke anlita sina 

 korta vingar, annat än då de förflytta sig från den ena skogs- 

 parken till den andra. Pa marken, dit de icke så sällan be- 

 gifva sig, röra de sig snedt hoppande och med föga färdighet; 

 men i träden klänga och hoppa de deremot med utmärkt skick- 

 lighet. De hafva visserligen icke förmåga att klättra, såsom 

 hackspettarna och trädkryparen; men de kunna dock halla 

 sig fast hvar som helst pa träden och buskarna, och man 

 ser dem äfven derstädes, da de söka sin föda, intaga alla möj- 

 liga ställningar. 



*) Att u;iiiT;i spridda exuuiplar ärligeu flytta, t. ex. till Danska öania, be- 

 tyder fö i;; a. 



