176 TÄTTINGAR. 



nacken med en gulahtig fi<^ick; yttersta stjertpennan på livardera 

 sidan titåt snedt hvit. — '■ Längd omkr. 5i tum. 



Namn: Norr. Kjödmeise. 

 , Hannen har liufvudet och framhalsen svarta, med blåaktig 

 glans och pä hvardera sidan en stor, trekantig hvit fläck, som 

 betäcker kinderna och tinningarna; i nacken en hvitgul fläck. 

 Ryggen och skuldrorna olivgröna. Ofvergumpen askblå. Undre 

 kroppsdelarna gula, med frän strupen ett längs midten af brö- 

 stet och magen löpande svart band. Vingarna mörka, med 

 Ijuskantade pennor; de större armtäckfjädrarna med hvitgula 

 spetskanter, hvarigenom ett ljust band uppkommer snedtöfver 

 vingen. Stjerten mörk, med askblåa fjäderkanter; den yttersta 

 pennan i utfanet snedt hvit. Näbben svart. Fötterna blygråa. 

 Iris brun. 



Honan har mindre rena färger än hannen. Det svarta 

 bandet är smalare och går sällan ned öfver hela bröstet. 



Ungarnas drägt är ännu orenare; ryggen och skuldrorna 

 grågröna; kinderna gulhvita; undre kroppsdelarna blekgula. 



Talgoxen finnes öfver hela landet och är, åtminstone i de 

 mellersta och södra landskapen, en af de allmännaste och mest 

 kända småfoglar. Han förekommer dessutom äfven i hela det 

 öfriga Europa, i Asien och norra Afrika. 



Om sommaren under fortplantningstiden lefva talgoxarna 

 parvis i skogar och parker, der de utvälja ett ihåligt träd 

 eller något annat passande ställe för sin fortplantning. Mer- 

 ändels förhålla de sig mycket tysta vid häckställena och undfly 

 försigtigt hvarje förmodad fara, ehuru stundom äfven då den 

 medfödda nyfikenheten röjer dem och icke sällan bringar dem 

 i olycka. Sedan ungarna blifvit flugvuxna slå sig vanligen 

 flera familjer tillsammans och genomströfva skogarna under ett 

 beständigt qvittrande, lockande och larmande. Emot senhösten 

 upplösas alltmer och mer dessa skaror och man träftar då, 

 äfvensom derefter under hela vintern, endast mindre sällskaper 

 eller till och med enstaka individer i skogarna och trädgår- 

 darna, der de vanligen lefva tillsammans med andra mesar. 

 Om vintern infinna de sig vid gårdar och byar, der de uppe- 

 hålla sig vid boningshusen och ladorna, ofta tillsammans med 



