TÄTTINGAK. 179 



provinsernas skogstrakter; men han synes icke gå så långt mot 

 norden som flera andra bland sina samslägtingar. Utom Sverige 

 finnes han uti hela mellersta Europa samt i bergstrakterna af 

 det södra. I Asien har han äfven en ganska vidsträckt ut- 

 bredning. 



I likhet med de öfriga mesarna, företager äfven denna un- 

 der hösten och vintern vidsträckta ströftåg, och det är nästan 

 endast under dessa årstider, som han träffas i de sydligaste 

 delarne af landet. Vanligen finner man honom då i sällskap 

 med andra mesar, kungsfoglar och trädkrypare. 



Han är orolig, munter och liflig, men föga skygg. På trä- 

 dens grenar klänger han med mycken skicklighet och han ge- 

 nomsöker barren, löfven och qvistarna på alla sidor för att 

 finna sin föda, som mest bestar af insekter samt deras ägg, 

 larver och puppor. Mera sällan tillgriper han gran- och tall- 

 frön. I barrskogarna är han ganska nyttig; men i parker och 

 trädgårdar infinner han sig blott sällan och tillgriper icke gerna 

 sådana insekter, som uteslutande lefva på löfträd. Man ser 

 honom sällan på marken. 



Sitt bo har svartmesen vanligen uti ihåliga träd; men man 

 träff'ar det äfven i stubbar, mellan trädrötter och i jordhål. 

 Det är sammanfogadt af mossa, hår och fina gräsrötter. Aggen 

 äro hvitaktiga och beströdda med mörkbruna prickar. 



3. Blåmesen (Parus coeruleus Linn.). Hufvudet of van blått, 

 med ett hredt baud öfre?' nacken och ett annat snialar-e genom 

 ögonen af samma färg, föröfrigt hvitt; hakan svart; ryggen 

 olivgrön; undre kroppsdelarna gula; vingarna och stjerten till 

 en del blåa. — Längd omkring 4^ tum. 



Hufvudet hvitt, ofvanpå blått och rundtomkring omgifvet 

 af ett svartblått band, som framtill sammanflyter med den 

 svarta hakfläcken; genom ögonen löper en svart eller svartblå 

 linie, som upptill begränsar den stora, trekantiga, hvita fläcken, 

 hvilken, såsom nämndt är, nästan alltid utmärker mesarna; nacken, 

 bakom det mörka bandet, blåhvit. Ryggen olivgrön. Undre kropps- 

 delarna gula; längs midten af bröstet och underlifvet ett mer 

 eller mindre tydligt blåsvart band. Vingarna mörka, till en 



