TÄTTINGAR. 195 



garna likna mest honan. Det svarta bandet genom ögonen är 

 något blekare. 



Nötväckan är en ganska allmän fogel i södra och mellersta 

 delarna af landet; men man känner icke att hon går nordli- 

 gare än till omkring den 60 nordl. breddgraden. Hon upphör 

 således att finnas ungefär vid ekens norra gräns. I det öfriga 

 Europa söder om Östersjön är hon äfven allmän, men, såsom 

 nämndt är, till färgteckningen något olika mot i Skandinavien. 

 1 Finland har hon blott några få gånger blifvit anträffad. 



Vi hafva redan anmärkt, att nötväckorna äro stann- eller 

 strykfoglar; men hvad det sednare beträffar, så företaga de 

 dock icke så vidsträckta ströftåg, som många andra foglar, 

 hvilka vi hänfört under denna benämning. De hälla sig alltid 

 hela året om inom ett mera inskränkt område. Om sommaren 

 under fortplantningstiden träffar man dem parvis, vanligen i 

 ek-, bok- ellei' aspskogar, eller i andra skogshult och lundar, 

 der ihåliga träd finnas. Om hösten och vintern deremot lefva 

 de spridda, och man ser dem då ofta tillsammans med mesar, 

 kungsfoglar och trädkrypai'e. Ofta komma de äfven under 

 dessa årstider fram till gårdarna, der de föra ett lefnadssätt, 

 som i det närmaste öfverensstämmer med mesarnas. 



Nätväckan är en särdeles liflig fogel, som frän den tidiga 

 morgonen till aftonens inbrott är uti en beständig verksamhet 

 för att söka sin föda. Denna bestar, liksom klättertoglarnas 

 i allmänhet, företrädesvis af insekter samt dessas ägg, larver 

 och puppor. Hennes näbb är visserligen allt för svag, för att 

 hon, såsom hackspettarna, dermed skulle kunna hacka hål i 

 sjukliga trädstammar, der insekterna hafva sina tillhåll, men 

 den är dock tillräckligt stark, för att hon dermed skall kunna 

 lösgöra sådana barkstycken, under hvilka nämnde smådjur söka 

 att dölja sig. I skog och mark är hon således ganska nyttig, 

 emedan hon i väsendtlig mån bidrager till utrotandet af en 

 mängd insekter, hvilka, om de lemnades i fred, helt säkert 

 skulle tillfoga träden ganska betydlig skada. Hon bortplockar 

 äfven derjemte en mängd insektsägg, larver och puppor, som 

 ligga under lafvar och mossa, eller som ;iro undangömda i bark- 

 springor och dylikt. Härutaf kan man följaktligen finna, att 



