TÄTTINGAR. 197 



i detta fall icke lemnat henne åt sitt öde. Hon har erhållit 

 förmågan, att liksom svalorna, da de bygga sina bon, af jord 

 och lera, blandad med den klibbiga saliven, tillrusta ett mur- 

 bruk, hvarmed hon kringsmetar ingångshålet så att det erhål- 

 ler en passande vidd. Sedan detta murbruk torkat antager 

 det en sådan fasthet, att man knappt med tingret kan lösgöra 

 detsamma, och är följaktligen tillräckligt starkt för att ute- 

 stänga hennes tiender. Endast spettarna hacka stundom bort 

 detsamma, synnerligen da hon inkräktat ett bo, som förut till- 

 hört dem och som de ånyo vilja begagna för sin fortplantning. 

 Aggen äro vanligen 6 å 7, till färgen hvita med röda små- 

 fläckar. De rufvas skiftesvis af bada makarna, hvilka äfven 

 hjelpas åt vid ungarnas uppfödande. 



Trädkrypare-slägfet (Certhia Linn.). 



Näbben ungefär af hufvudets längd, smal, spetsig, hop- 

 tryckt och något nedåt böjd; näsborrarna nakna, utan tjäder- 

 betäckning, till hälften täckta af en hvälfd hinna; den inskju- 

 tande fjäderbeklädda hakviken smal. Vingarna trubbiga; för- 

 sta handpennan kort, dock räckande utöfver de närmaste täck- 

 fjädrarna; 3:dje nästan lika läng som de första armpennorna; 

 4:de och 5:te längst; armtäckfjädrarna mycket korta. Stjerten 

 räcker långt utanför de hoplagda vingarnas spets, pennorna 

 spetsiga och styfva, de 2 mellersta längst, de öfriga på hvar- 

 dera sidan gradvis aftagande i längd. Fötterna korta, nästan 

 lika bildade som hos föregående slägte. Fjäderklädnaden mjuk, 

 fin och, i synnerhet på de undre kroppsdelarna, dunartad. — 

 Könen likna hvarandra och ungarna äro föga olika de gamla. 



Hithörande foglar äro i afseende på hela sin organisation 

 ännu mera afvikande ifrån skogsmesarna än nötväckorna, från 

 hvilka de äfven skilja sig ganska betydligt genom de redan 

 uppgifna kännetecknen. På trädens stammar och grenar klättra 

 de alldeles som hackspettarna, d. v. s. uppåt, stödjande sig 

 pä den styfva, elastiska stjerten. Deras föda består, såsom 

 det synes, uteslutande af insekter, insektsägg, larver och pup- 

 por, som de uppsöka i barkspringor, under mossa och lafvar. 



