TÄTTINGAR. 207 



eller: ty, tsit, tjt. Det vanliga lockljudet {sit, sit) läto de dere- 

 mot aldrig höra. 



Ett bo, som Meves erhållit från Ost-Finmarken, är bygdt 

 af fina grässtrån och invändigt fodradt med hår. Aggen äro 

 till grundfärgen brun- eller rostgråa, mer eller mindre glest mar- 

 morerade af rostbruna fläckar och fina hårstreck. 



4. Trädpiplärkan (Anthus arboreus Bechst.) Ofvayi oliv- 

 grå och svartjiäckiy; inunde?' hvitaktig med mer eller tnmdre 

 rostgul anstrykning, på bröstet tecknad med. svarta fläckar; 

 strupen på livar dera sidan begränsad af ett svart streck; ytter- 

 sta stjertpennan utåt till hälften stiedt hvitaktig; näbben straxt 

 framom näsborrarxia ungefär dubbelt så tjock som tarsen; föt- 

 terna bleka, gulaktiga, bakklon kortare än tån och ganska 

 krökt — Längd omkring 6^ tum. 



Trädpiplärkan är till färteckningen mycket lik ängpiplärkan 

 från hvilken hon lättast skiljes på näbben, som straxt framom 

 näsborrarna är omkring dubbelt så tjock som tarsen, och på 

 baktåns klo, som alltid är något kortare än tån och mera krökt. 



I södra och mellersta delarna af landet är denna piplärka 

 temligen allmän, ja kanske den allmännaste; men längre mot 

 norden, i Norrland och Lappland, förekommer hon icke så tal- 

 rikt som ängpiplärkan. På fjellen går hon icke högre upp än 

 skogen räcker. — Utom Sverige är hon utbredd öfver nästan 

 hela det öfriga Europa. Om hösten flyttar hon tidigare bort 

 än de nästföregående arterna och återvänder äfven sednare om 

 våren. De flesta torde öfvervintra i Afrika. 



Denna piplärka är, i motsats till de öfriga, nästan helt 

 och hållet bunden vid skogarna. Till uppehållsställe utväljer 

 hon helst sädana trakter, der skogen begränsas af löfängar och 

 buskmarker. Ofta har hon äfven sitt tillhåll i yngre, glesa 

 barrskogar, der marken är beväxt med ljung och vaccinier*), 

 eller i sådana skogar, der barr- och löfträd omvexla. Mest 

 vistas hon i träden, på hvilkas grenar man ofta får se henne 

 springande förfölja insekter; men hon löper äfven omkring på 

 marken, ehuru icke med sådan liflighet och raskhet, som de 



*) Lingon- och blåbärsris. 



