TÄTTINGAR. 209 



de hafva större svarta fläckar på ryggen och bröstet. — De 2 

 yttersta stjertpennorna äro utåt smutsigt hvita och den första 

 af dem har hvit, den andra svart spole. 



Fältpiplärkan har hitintills endast blifvit anträffad i de 

 södra delarna af landet, såsom i Skåne och Halland samt på 

 Gottland och Öland. — ■ Utom Sverige tinnes hon mångenstädes 

 i mellersta Europa och är allmän på Rysslands stepper. Vin- 

 tern synes hon tillbringa i norra Afrika. 



Hon har sitt stamhåll på torra, sandiga fält samt på he- 

 dar, beväxta med ljung eller glesa, mariga enbuskar. Såsom 

 flyttfogel anländer hon först i Maj och flyttar åter bort i Sep- 

 tember. Hon är till skaplynnet munter och liflig, löper snabbt 

 undan på marken och fångar insekter under loppet. 



Såsom sångare utmärker hon sig icke; men da hon flyger 

 eller sitter på något upphöjdt föremål, t. ex. pa en sten, en 

 stör eller buske, låter hon ofta höra en egendomlig, hvisslande 

 lockton, som kan uttryckas med zir-ly, zir-hj-lmit. 



Bland gräs, vid sidan af en sten eller buske, har hon sitt 

 bo. Det är, liksom de föregående arternas, sammanfogadt af 

 fina grässtrån och mossa samt inuti fodradt med hår. Aggen 

 äro 3 — 6, hvita med blåaktig anstrykning och föröfrigt teck- 

 nade med rödbruna fläckar och småstreck. 



1. Utora de härofvan beskrifiia piplärkorna har äfven följande 

 blifvit funueu hos oss, nemligen: 



Stora Piplärkan (Anthus Eiehardi Vieill.). O/van ijuhjrd och 

 mövhftäckig ; inunder blekt rostgul, med svarta fläckar på bröst och 

 sidor; den yttersta stjertpennan hvit, endast vid rote?i svartbrun, 

 den andra med ett stort hvitt fält snedt of ver spetsen; fötterna 

 bleka, gröngida, baktåns klo lång och föga krökt. — Längd om- 

 kring 7 tum. 



Denna piplärka tillhör egentligen södra Europa och det är 

 blott tillfälligtvis som hon visat sig i dess nordligare delar. Hos 

 oss har endast ett enda exemplar hitintills blifvit tillvarataget, och 

 detta fångades på en ångbåt i Calmare sand den 18 Oktober 1856 

 af raachinisten L. Borns. Äfven i Norrige har ett exemplar blifvit 

 funnit i Augusti 184.3. I England tyckes hon något oftare före- 

 komma, ehuru äfven der blott tillfälligtvis. 



14- 



Zool. II. Foglar. ^"* 



