TÄTTINGAR. 215 



1. Hos OSS har äfven följande art en gång hlifvit funnen, 

 neinligen: 



Långstjertade Ärlan (Motacilla sulphurea Bechst.). Ofvan 

 grå, under gul; stjerten betijdligt längre ila vucgen, dess yttersta 

 penna helt Iivit, de 2 följande hvita med svart ut/an; fötterna bleka, 

 bakklon kortare än tån och krökt; strupen i vinterdrägten hvit, i 

 sommardrägten svart med hvit begränsning på sidorna. — Längd 

 omkring 8 tum. — M. Boarula NiLSS. Skand. Fauna. 



Denna arla, som är allmän i södra Europa och i en stor del 

 af Asien, visar sig blott tillfälligtvis i norra Tj'skland och har, 

 såsom nämudt är, endast en enda gång blifvit funnen hos oss, 

 nemligen den 4 Dec. 1843 vid Krapperup i norra Skåne. 



2. Gulärlan (Motacilla flava Linn.). Ofvan till större de- 

 len grönaktig, under gul; stjerten vanligen något kortare ån 

 vingen, dess 2 yttersta sidopennor utåt hvita; fötteriia svarta, 

 hakklon oftast något längre än tån och föga höjd. — Längd 

 omkring 6i tum. 



Af denna arla förekomma hos oss 2 racer eller artförän- 

 dringar, som förtjena att uppmärksammas. Vi vilja derföre 

 här, hufvudsakligen efter Prof. Sundevall, anföra deras mest 

 framstående olikheter. 



1). Sydliga Gulärlan är i alla drägter något ljusare fär- 

 gad än den följande racen. Om sommaren har hannen de un- 

 dre kroppsdelarne höggula, med hakan begränsad af hvitt; 

 hufvudet ofvan blågrått, på sidorna, under ögonen, mörkgrått, 

 öfver ögonen med ett hvitaktigt, smalt band; honan har un- 

 der samma årstid de undre kroppsdelarna af en blekare, gul 

 färg, med hvitaktig strupe och några gråa fläckar framom brö- 

 stet; hufvudet gröngrått, med ett bredt hvitt band öfver hvar- 

 dera ögat. I vinterdrägt äro både öfre delen af hufvudet och 

 ryggen gröngråa; de undre kroppsdelarna ljusgula, med hvitak- 

 tig strupe och en gulbrun anstrykning, synnerligen framom brö- 

 stet och längsutmed kroppssidorna. — 31. flava. 



2). Nordliga Gulärkm är i alla drägter, såsom härofvan 

 blifvit antydt, något mörkare än den föregående. Om somma- 

 ren är hufvudet hos yngre hannar: ofvan askgrått, på sidorna, 

 under ögonen, svartaktigt, öfver ögonen med ett ljust band; 

 hos äldre hannar: ofvan svartaktigt, med en grå anstrykning 



