218 



TÄTTINGAR. 



Kräkfogdiiäbh : a, <leu inskjutande liakvi- 

 kens framkant; — b, näsborra; — c, in- 

 skärningen bakom näbbspetsen; — d, 

 näsborraus borstformiga täckfjädrar. 



äro visserligen icke de enda foglar inom denna ordning, som liafva 

 så långt framskjutande liakvik, men de äro de enda med lång- 

 Pjg. 54 ' sträckt näbbform och slät fotsula 



hos hvilka detta eger rum. Hos nå- 

 gra sparfvar återfinner man samma 

 förhållande; men dessa foglar hafva 

 en helt annan näbbform, hvari- 

 genom de utmärka sig och lätt 

 kunna skiljas. — Näbben är hos, 

 kråkfoglarna af en långdraget ko- 

 nisk form, mer eller mindre stark, 

 rät och vanligen något litet böjd; 

 öfverkäken har bakom spetsen en 

 svag inskärning, som dock med tiden mer och mer bortnötes, så 

 att den hos äldre individer slutligen nästan alldeles försvinner. 

 Nötningen och tillväxten af näbben äro föröfrigt hos dessa 

 foglar ganska egendomliga. Hos nötkråkan t. ex. afnötes näb- 

 ben så starkt, att den hos äldre foglar oftast blifver märkbart 

 kortare än hos yngre. Hos andra tillväxer näbben så, att den 

 t. ex. hos nyss utflugna ungar af kråkor och starar är kortare 

 än hos äldre foglar af samma arter. Här ersattes slitningen 

 således jemt och ständigt genom en hastig tillväxt. Fötterna 

 äro undersätsiga och i allmänhet ganska starkt byggda; farsens 

 framsida är vanligen beklädd med omkring 7 sköldar, dä dess 

 baksida deremot är alldeles slät och har endast nedtill några 

 få inskärningar; tårnas klor krökta, den bakres störst. Fjä- 

 derbeklädnaden har, med fa undantag, till större eller mindre 

 del en skiftande metallglans. — Könen äro till färgteckningen 

 nästan lika, och ungarna äro, i de flesta fall, föga olika de gamla. 

 Utom genom de härofvan angifna zoologiska formskilna- 

 derna, som vid en närmare granskning för en hvar äro lätta 

 att iakttaga, utmärka sig äfven dessa foglar i många andra 

 fall, så att de i allmänhet utan svårighet kunna skiljas ifrån 

 andra. Först och främst äro deras rörelser på marken olika 

 mot snart sagdt alla andra foglars af denna ordning; ty då 

 dessa sednare hoppa jemnfota eller löpa fort undan, ser man 

 kråkfoglarna spatsera med säkra, afmätta steg och under en 



