TÄTTINGAR. 221 



af en läderartad, hvälfd hud, dels på de spetsiga vingarna, 

 hvilkas första handpenna är mycket liten, kortare än handtäck- 

 fjädrarna, och slutligen på stjerten, som är kort och i spetsen 

 urnupen. 



Stararna äro sällskapliga foglar, som hufvud- vi^_ 55 

 sakligen lifnära sig af insekter, larver, puppor, snig- 

 lar, maskar och andra dylika smådjur, hvilka de 

 förnämligast plocka på marken. Några utländska 

 arter hafva gjort sig kända såsom ifriga förföl- 

 jare af gräshoppor. 



De vistas gerna på öppna ängar och betes- 

 marker, och under fortplantningstiden hafva de helst handpenna i na- 



, o,, . -, 1 ^ 1 ■! Of 1 turlig Storlek. 



Sina stamhall 1 sådana trakter, der ihåliga träd 

 finnas, i hvilka de vanligen bygga sina bon. 



Hos oss finnes blott en enda inhemsk art, och denna 

 tillhör 



Stareslägtet (Sturnus Linn.). 



Hos de särskilda arterna af detta slägte är näbben till 

 formen något olika, äfvenså hos individer i olika åldrar af en 

 och samma art; men de kännetecken, som redan äro uppgifna 

 för underfamiljen, träffa dock i det närmaste in på alla. Äldre 

 eller fullt utvuxna exemplar af vår vanliga stare hafva en me- 

 delmåttigt lång, något nedtryckt, i spetsen rät och utplattad 

 näbb, utan någon inskärning på sidorna, då hos yngre indivi- 

 der, eller sådana, som ännu icke aflagt sin första fjäderdrägt, 

 näbben deremot har en något hoptryckt och på hvardera sidan 

 med en tydlig inskärning försedd spets. Hos Rosenstaren (S. 

 roseus) bibehålles denna sednare näbbform i det närmaste 

 oförändrad. Näsborrarna äro, såsom redan blifvit nämndt, 

 ofvan till hälften täckta af en naken hud. Dock finnes hos 

 yngre, äfvensom ofta hos äldre individer, i öfre kanten af denna 

 näshud några små fjädrar, hvilka synas vara analoga med de 

 borstfjädrar, som betäcka näsborrarna hos alla de följande släg- 

 tena inom denna familj. Vingarna spetsiga, af medelmåttig 



