236 TÄTTINGAK. 



om denna sednares, och hon förekommer sedan så långt mot 

 norden som barrskog växer. Söderut finnes hon i de stora 

 barrskogarna åtminstone ända till straxt söder om Dalelfven, ja 

 det har till och med inträffat, att enstaka individer förirrat sig 

 långt sydligare, såsom till södra Uppland och Nerike *); men en- 

 dast högst sällan. Hon vistas vanligen hela året om inom ett 

 mera inskränkt område, än de flesta andra foglar, och tyckes icke 

 gerna vilja lemna den trakt, der hon är född. — I Norrige går 

 hon något sydligare än hos oss. I Finland, Ryssland och Si- 

 berien är hon ganska vanlig. 



Lafskrikan är otvifvelaktigt en af nordens mest egendom- 

 liga och märkvärdiga foglar. Hon bebor ganska ofta vidsträckta, 

 ödsliga, af vindfällen och moras uppfyllda skogar, och dessa 

 tyckas hafva gifvit en egendomlig, ja, vi kunna nästan säga, 

 en mystisk prägel ät hela hennes väsende. I en dagbok, förd 

 under en resa i Lappmarken sommaren 1856, har författaren 

 antecknat följande: 



"Då man sommartiden vandrar fram i Lapplands ödemar- 

 ker och följer de slingrande gångstigar, som ursprungligen blif- 

 vit trampade af renarna eller af den betande boskapen och 

 som icke så sällan leda igenom oländiga, dystra skogstrakter, 

 omvexlande med §anka kärr och myrar, så tycker man mången 

 gång att naturen, ehuru storartad och skön den än kan vara, 

 likväl saknar någonting ganska väsendtligt, och detta är det 

 uppfriskande lif, som framkallas och betingas af foglarnas när- 

 varo. Der dessa icke finnas, der man icke ser dem eller hör 

 deras sånger och lockljud, förefaller oss alltid ett landskap 

 mer eller mindre dödt och öde, och man ser och beundrar det- 

 samma snart sagdt endast såsom vore det en stor och herrlig 

 målning, å hvilken konstnären återgifvit allt, utom det rörliga 

 lif, som foglarna skänka och som är vida n)er än en blott 

 ögonfägnad. Man tröttnar snart vid denna enformighet, och 

 den allmänna tystnaden, som endast afbrytes af vindens su- 

 sande och fjellbäckens porlande, är blott egnad att ingifva en 



*) I näi-heten af Aspa, vid norra ändan af Wettern, såg Jägm. O. Malmen 

 en lafskrika i Maj månad. 



