TÄTTINGAR. 243 



omkring. I Upland ocli Södermland tyckas de hafva varit all- 

 männast omkring slutet af September och början af oktober, 

 hvarefter de aftogo. Men öfver allt i hela det sydliga Sverige 

 och de öfriga nämnda länderna, hafva de förekommit samtidigt; 

 de hafva börjat visa sig i början af September och synts ym- 

 nigast mot medlet af Oktober, hvarefter de aftagit. I alla 

 mindre skogiga länder (Öster- och Westergöthland, Bohusläns 

 skärgärd, Skåne, Belgien, Frankrike) har man uppgifvit att de 

 drogo omkring, spridda i små flockor af 5 — 10 stycken och 

 flyttade mot söder; sannolikt emedan detta varit verkliga för- 

 hållandet, som bättre kunnat märkas på slättbygder. 



I början trodde man öfverallt att dessa flockar kommit 

 från andra länder och blott flyttade igenom; här gissade man 

 att de kommit frän Siberien, hvilket dock tydligen ej är möj- 

 ligt. Man kan ej finna någon annan rimlig förklaring öfver 

 detta fenomen, än den, att dessa foglars fortplantning lyckats 

 ovanligen väl det året; möjligtvis sålunda, att fullvuxna ungar 

 blifvit efter nästan alla lagda ägg, då kanhända under andra år 

 blott ett och annat af äggen plägar ge flygfärdiga ungar. De 

 ojemförligt flesta af de exemplar, som då erhöllos, voro års- 

 ungar. Då födan om hösten började tryta för det ovanligt 

 stora antalet, tvingades de att stryka omkring för att söka 

 derefter och småningom råkade de i en slags flyttning mot 

 söder. Sålunda har det sannolikt öfverallt, i en del af Sep- 

 tember, varit de i grannskapet födda exemplaren, som visat 

 sig; i Oktober hafva de ankommit, som voro från aflägsnare 

 trakter. Säkert har största antalet förgåtts af svält eller blif- 

 vit dödade af menniskor och rofdjur, eller drunknat, kanhända 

 i Östersjön och Medelhafvet. Men öfverallt hafva många ex- 

 emplar qvarstannat, hvarföre de under följande vintern och 

 hela året 1845, i allmänhet syntes vara talrikare än van- 

 ligt. — Deraf att de träff"ades långt upp i Lappland, skulle 

 man kunna sluta, att de äfven vanliga år finnas der, men ej 

 blifvit anmärkta. Detta är visserligen möjligt, ehuru det före- 

 faller mindre sannolikt. Deras nordliga förekommande kan möj- 

 ligtvis äfven förklaras derigenom, att utvandringarna hemifrån 



