TÄTTINGAR. 251 



fiende, lika tilltagsen, djerf och roflysten är hon äfven, dä hon. 

 emellanåt gifver sig i kamp med varelser, som äro henne un- 

 derlägsna i styrka, eller då hon tror sig kunna tillfoga andra 

 foglar och djur någon skada, utan att sjelf alltför mycket be- 

 höfva blottställa sig. Merändels söker hon dock, när något 

 ovanligt förefaller och tager hennes uppmärksamhet i anspråk, 

 genom ett ideligen upprepadt skärrande, skrattlikt läte, till- 

 kalla sina i grannskapet varande kamrater, och dessa urakt- 

 låta heller aldrig att infinna sig för att sedermera i korus in- 

 stämma i larmet. Ar det då en katt, som uppspetat i ett 

 träd, en hund, som i fred vill gnaga köttet af ett ben, en uggla 

 eller annan ovälkommen gäst, som visat sig, så lemnas ingen- 

 dera af dem i ro, utan de ansättas på alla sidor och komma 

 stundom i svårt bryderi för dessa påflugna skrikhalsar. Samma 

 skrän uppstämma äfven skatorna då man söker att närma sig 

 deras bon, hvarest fosterkärleken alltid i väsendtlig mån öfver- 

 vinner den naturliga räddslan och försigtigheten. 



Utom det nu omtalade skrattande läte, har skatan äfven 

 många andra ljud, och låter dessutom, såsom förut (sid. 64) 

 blifvit nämndt, stundom höra ett svagt hvisslande, som skall 

 föreställa en slags sång. Genom flera af dessa läten, äfvensom 

 genom sången, påminner hon mycket om skrikorna. I fången- 

 skapen lär hon sig lätt att eftersäga vissa ord, som man ofta 

 upprepar för henne. 



Vi vilja nu redogöra för de födoämnen, som hufvudsak- 

 ligen tjena skatan till näring, för att derigenom kunna bedöma 

 hvilket inflytande hon utöfvar på våra ekonomiska förhållenden 

 och huruvida vi böra anse henne såsom en nyttig eller skadlig 

 fogel. Af det föregående veta vi redan, att hon är en allätare, 

 som icke försmår någonting ätbart hvarken ur djur eller växt- 

 riket; men liksom de flesta andra foglar, hörande till denna 

 familj, för hon en något olika diet under olika årstider, eller 

 alltefter som det ena eller andra födoämnet finnes i större eller 

 mindre mängd. Om vintern tillgriper hon derföre hvarjehanda 

 afskräden från köken, åtskilliga på träden qvarsittande frukter, 

 såsom rönnbär, oxelbär o. s. v., sädeskorn vid bodarna eller i 

 kreatursspillning och, då marken är bar, uppsöker hon ofta 



